Справа №442/1288/26 
Провадження №2/442/909/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2026 року місто Дрогобич Львівської області

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі: 
головуючого – судді Коваля Р.Г.,
з участю секретаря судового засідання Чолавін Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
в с т а н о в и в:

Представник позивача - адвокат Коцан Р.М. звернувся у Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу між сторонами.
Позов обґрунтовано тим, що 29.08.2015 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом держаної реєстрації актів цивільного стану по Дрогобицькому району реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області. Від даного шлюбу народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач і відповідач не проживають однією сім`єю близько трьох років, оскільки виникали сварки та непорозуміння. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, обов`язків ведення спільного господарства та виховання дітей. Позивач втратив почуття поваги та любові до відповідача. Подальше перебування у такому шлюбі суперечить його інтересам. Примирення та збереження шлюбу неможливе, відтак, позивач просить позовну заяву задовольнити.
Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Коваля Р.Г. від 19.02.2026 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено на06.03.2026 о 09.15 год.
Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження.
Відповідач у запропонований судом строк та порядку відзиву на позовну заяву позивача до нього про розірвання шлюбу не подав, та в судове засідання не з`явився.
06.03.2026 представник позивача адвокат Коцан Р.М. на адресу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності довірителя ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримує повністю, позов просить задовольнити.
06.03.2026 через канцелярію суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи про розірвання шлюбу без її участі. Позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову.
Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило.
Виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд даної справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. 
Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. 
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. 
Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру, встановив наступне.
Так, судом встановлено, що29.08.2015 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом держаної реєстрації актів цивільного стану по Дрогобицькому району реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 58, про що свідчить свідоцтво про шлюб Серія НОМЕР_1 від 29.08.2015 року. 
Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копія свідоцтв про їх народження, батьками яких записані сторони у справі. 
Судом також встановлено, що позивач і відповідач не проживають однією сім`єю близько трьох років, так як у них виникали сварки та непорозуміння через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, обов`язків ведення спільного господарства та виховання дітей. 
Відповідач проти розірвання шлюбу, у поданій нею заяві, не заперечувала.
В силу ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. 
Згідно із ст. 24 зазначеного Кодексу,шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 
Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Згідно із ст. ст. 56, 110 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. 
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу.
Як роз`яснюється у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, вживати заходів для примирення подружжя. 
Виконуючи вищенаведені приписи, а також враховуючи ту обставину, що сторони припинили шлюбні відносини, втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми, більше трьох років не підтримують шлюбних відносин, суд вважає, що подальше спільне життя учасників провадження і збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, а тому їх шлюб слід розірвати.
Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачем судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру у розмірі 1331, 30 грн. і підтверджуються квитанцією слід стягнути з відповідача.
Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду та оплати вартості послуг за оформлення позовної заяви, матеріали цієї справи не містять.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 77-81, 89, 95, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268, 274-275, 279 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Позов - задовольнити. 
Розірвати шлюб, який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 29.08.2015 року відділом держаної реєстрації актів цивільного стану по Дрогобицькому району реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 58
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1331, 30 грн. за сплату судового збору.
Рішення суду, після набрання ним чинності, направити до відповідного відділу реєстрації актів цивільного стану для реєстрації факту розірвання шлюбу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи.
Позивач: ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ).
Відповідач:  ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).
Дата складення повного судового рішення: 06.03.2026.

Суддя Роман КОВАЛЬ