Справа № 308/19064/25

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області кримінальне провадження №№12025071170000672, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2025, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Нижнє Солотвино Закарпатської області, громадянки України, українки за національністю, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, не одруженої, студентки факультету туризму та міжнародних комунікацій ДВНЗ «УжНУ», у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України,- 
ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.
01.11.2025 близько 10:50 год ОСОБА_4 зайшла до приміщення магазину
«SinSay», що розташований за адресою: м. Ужгород, пл. Поштова, буд. 4А, де у неї виник протиправний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, на виконання якого остання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, скориставшись тим, що за нею ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу близько 11:00 год зі стелажів магазину викрала светри у кількості 7 шт, штани у кількості 3 шт, блузки у кількості 5 шт, топи у кількості 2 шт, труси у кількості 2 шт, піжами у кількості 3 шт, бюстгальтер у кількості 1 шт, майки у кількості 3 шт, шкарпетки у кількості 1 шт, теніска у кількості 1 шт, взуття у кількості 1 шт, загальна вартість яких згідно звіту міні-інвентаризації становить 9084,17 грн. Вищевказані речі ОСОБА_4 у приміщенні примірочної помістила до портфелів її племінниць ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які перебували разом з нею у магазині. Після чого, винесла вищевказані товари повз касову зону магазину, не оплативши вищезазначений товар та покинула приміщення магазину, маючи реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.
ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями завдала ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» матеріального збитку на загальну суму 9084,17 грн.
Отже, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.
Окрім цього, 05.11.2025 близько 11:20 год ОСОБА_4 зайшла до приміщення магазину «SinSay», що розташований за адресою: Ужгородський район, с. Великі Лази, вул. Польова, буд. 2, де у неї виник протиправний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, на виконання якого остання усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, скориставшись тим, що за нею ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу близько 12:00 год зі стелажів магазину викрала шкарпетки у кількості 3 пари, штани у кількості 9 шт, светри у кількості 3 шт, шапку у кількості 1 шт та плаш у кількості 1 шт, загальна вартість яких згідно звіту міні-інвентаризації становить 8532,00 грн. Вищевказані речі ОСОБА_4 у приміщенні примірочної помістила до портфелів її племінниць ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які перебували разом з нею у магазині. Після чого, винесла вищевказані товари повз касову зону магазину, не оплативши вищезазначений товар, та покинула приміщення магазину, маючи реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.
ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями завдала ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» матеріального збитку на загальну суму 8532,00 грн.
Отже, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.
Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнала повністю, підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема спосіб вчинення інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення, які відповідають дійсності. У вчиненому щиро кається, свою протиправну поведінку засуджує.
Обвинувачена просила суд призначити їй покарання із застосуванням ст. 75 КК України, тобто звільнити її від відбуття покарання з випробуванням.
Захисник у судовому засіданні просив суд урахувати, що обвинувачена повністю визнала свою винуватість, щиро розкаялась, відшкодувала завдану нею шкоду та засудила свою протиправну поведінку, у зв`язку з чим просив призначити її підзахисній мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України. 
Прокурор зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченою, тому просить суд визнати її винуватою та призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. Запобіжний захід відносно обвинуваченої не застосовувати.
Представники потерпілих в судове засідання не з`явились, однак надала суду заяви про проведення судового розгляду кримінального провадження без їх участі.
Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. При цьому суд роз`яснив обвинуваченій положення ч. 3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.
Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена ОСОБА_4 правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченої та не знайшов підстави вважати, що остання себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані нею у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.
Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялась, засудила свою протиправну поведінку, відшкодувала завдану шкоду шляхом повернення майна. Крім того, протягом усього строку досудового розслідування, також визнавала свою винуватість, у зв`язку з чим, на думку суду, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та активне розкриття злочину. Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора уважає наявність таких обставин, що пом`якшують покарання, - щире каяття та активне розкриття злочину, які вказані в обвинувальному акті.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Мотиви призначення покарання.
За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за ч.4 ст.185 КК України відноситься до категорій тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільну небезпечність.
Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченої, яка винуватість у вчиненні злочину визнала, завдану шкоду відшкодувала, являється особою молодого віку, навчається на денній формі навчання факультету туризму та міжнародних комунікацій за спеціальністю «готельно-ресторанна справа» ДВНЗ «УжНУ», позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, на обліку у фтизіатра, нарколога та психіатра не перебуває, по медичну допомогу у КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» не зверталась, бажає виправити свою протиправну поведінку.
Урахувавши зазначені обставини, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а також відсутність таких, що його обтяжують, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкцій ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.
З врахуванням положень ч.1 ст.75 КК України суд звільняє ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк, та покладає на обвинувачену обов`язки, передбачені ч.1, 2 ст. 76 цього Кодексу.
Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченої, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченої та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст.50 КК України мети покарання.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено. 
У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченої ОСОБА_4 застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. При цьому, під час перебування ОСОБА_4 під домашнім арештом відомостей про порушення останньою покладених на неї обов`язків не було, а на виклики ОСОБА_4 прибувала до суду, хоча вказаний запобіжний захід під час судового розгляду закінчився.
Ураховуючи викладене, а також й те, що сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування стосовно обвинуваченої запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Витрати по справі відсутні. Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.17, ч. 2 ст.373, ст.374, 474, 475 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на 1 (один) рік, якщо протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.
Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили – не обирати.
Речові докази по справі, а саме: файлик з бирками з одягу у кількості 18 шт, жіночий одяг у кількості 73 шт, 5 вішаків чорного кольору, які повернуто представникам потерпілих, залишити ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП».
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинувачені та її захиснику, потерпілим, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.
Суддя ОСОБА_8