ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

1 квітня 2026 року      м. Чернівці  справа № 727/7827/25
провадження №22-ц/822 /359/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Перепелюк І. Б. 
суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.
секретаря Паучек І.І. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 11 грудня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПАТ «HACK «Оранта»» про відшкодування майнової та моральної шкоди, 

встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ПАТ «HACK «Оранта» та ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.
В позові зазначала, що 17 червня 2024 року о 20 год. 25 хв. в м. Чернівцях на перехресті вул. Курильської та 1-го пров. Курильського водій транспортного засобу марки «Mitsubishi Galant», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не надала дорогу автомобілю марки «BMW ХЗ». д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалася по головній дорозі, в результаті чого відбулось зіткнення вищевказаних автомобілів. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль марки «BMW ХЗ». д.н.з. НОМЕР_3 зазнав значних механічних пошкоджень. 
Постановою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 12 липня 2024 року у справі 25727/653374, ОСОБА_1 по факту вищевказаної ДТП що мала місце 17.06.2024 року, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
В результаті вчинення відповідачкою ОСОБА_1 ДТП, розмір заподіяної позивачу шкоди становить 157 319,63 грн. 
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована за полісом №АТ4335347 в ПАТ «HACK «Оранта».
Позивачка зверталась до відповідача ПАТ «HACK «Оранта» із заявами про страхове відшкодування, у результаті чого 28.10.2024 року позивачка отримала страхову виплату в розмірі 120 776,52 грн.
Стверджує, що з урахуванням суми франшизи в розмірі 2 500грн., а також отриманої позивачкою виплати в сумі 120 776,52грн., страховиком невідшкодованою залишається сума 34 043,11грн. (157319,63 - 2500 – 120776,52), яка підлягає стягненню з відповідача HAT «HACK «Оранта» як недоплачене страхове відшкодування.
Листом ПАТ «HACK «Оранта» від 11.12.2024 року їй було відмовлено у цій доплаті. 
Оскільки страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди, завданої позивачці внаслідок ДТП, відповідачка ОСОБА_1 зобов`язана відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та належною страховою виплатою, яка становить 215 073,60 грн. (372 393,23 - 157 319,63) та витрати за експертизу в розмірі 5 000грн.
Окрім майнової шкоди, позивачка внаслідок ДТП зазнала й моральної шкоди, яка виразилась у тривалих душевних стражданнях та психологічному дискомфорті, спричинених пошкодженням належного їй транспортного засобу, фактичною неможливістю його повноцінного використання, порушенням звичного ритму життя та необхідністю протягом тривалого часу займатися відновленням порушених прав, зверненням до страхової компанії, підготовкою документів і захистом своїх інтересів у правовий спосіб, що загалом зумовило підвищену емоційну напругу та постійний стрес. 
З огляду на характер і тривалість заподіяних моральних страждань, ступінь їх інтенсивності, негативний вплив події на психоемоційний стан позивачки, її повсякденний спосіб життя, а також з урахуванням відсутності належного і своєчасного добровільного відшкодування завданої шкоди, розмір моральної шкоди, завданої позивачці, становить 100 000 грн.
Посилаючись на зазначене, позивач просила стягнути на свою користь з ПАТ «HACK «Оранта» в межах страхового ліміту недоплачене страхове відшкодування в розмірі 34043,11 грн.
Стягнути з ОСОБА_1  майнову шкоду за пошкодження автомобіля в розмірі 215 073,60 грн., витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 5 000,00 грн., моральну шкоду в розмірі 100 000грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000грн. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 11 грудня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 12 993грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 215 073,60грн. майнової шкоди, 45 000грн. моральної шкоди та витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 5 000грн., 12 000грн. на правничу допомогу.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 11 грудня 2025 року скасувати, відмовити в позові. 
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції представник відповідачки ОСОБА_1 звертав увагу суду на те, що в матеріалах справи наявний звіт за № 53-D/15/58 від 18.09.2024 року, виконаний на підставі заяви страховика, в якому зазначається, що ринкова вартість автомобіля «BMW ХЗ» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент ДТП становила 39 3994,79грн. в тому числі ПДВ, при цьому для відновлювального ремонту 19 (дев`ятнадцять ) складових вузлів підлягають заміні, 7 (сім) підлягають фарбуванню, 14 (чотирнадцять) підлягають ремонту, 34 (тридцять чотири) підлягають зняттю та встановленню.
У висновку даного звіту значиться, що вартість матеріального збитку завдано власнику майна «BMW ХЗ» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП складає 141 891,83грн. з ПДВ на запасні частини та матеріали. 
Також в матеріалах справи міститься висновок експерта за № 64/24 від 06.08.2024 року, який виконаний на підставі заяви позивачки, в якому значиться, що ринкова вартість автомобіля «BMW ХЗ» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент ДТП становила 421 300 грн., при цьому для відновлювального ремонту 20 (двадцять) складових вузлів підлягають заміні, 12 (дванадцять) підлягають фарбуванню, 28 підлягають ремонтних робіт. 
Відповідно до висновків вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «BMW ХЗ» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження у ДТП 17.06.2024 року становить 372 393, 23грн. 
Вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику автомобіля «BMW ХЗ» внаслідок його пошкодження у ДТП 17.06.2024 року становить 157 319,63 грн. 
Отже порівнюючи зазначені висновки вбачається, що висновок долучений в якості доказу відповідачем значно відрізняється за своєю суттю та розрахунками з висновком страховика, вартість є завищена, кількість частин які підлягають заміні, ремонту та фарбування не відповідає фактичним, при цьому також до загальної суми збитків пораховано ряд частин, заміна в яких не відповідала через ДТП, в тому числі чотири нові шини, а тому на думку відповідача висновок експерта за № 64/24 від 06.08.2024 року не може бути належним та допустимим доказом в даній цивільній справі. 
Крім цього було звернуто увагу суду на те, що в процесі проведення останньої експертизи експертом було враховано пробіг автомобіля «BMW ХЗ», який становить 248546 км., при цьому було враховано недопробіг -7,19 тисяч км. в рік на підставі чого збільшено його ринкову вартість. 
Однак з даними висновками відповідач не погожується, адже для визначення реального пробігу досліджуваного автомобіля взялось до уваги лише показання без залучення комп`ютерної діагностики, яка встановлює фактичний пробіг автомобіля, оскільки з логічної точки зору в автомобілі строком використання 18 років, в тому числі привезеного за кордону пробіг не може становити всього 248546 км.
У зв`язку із зазначеним сумнівом щодо невідповідності визначення фактичного матеріального збитку представником відповідача було заявлено клопотання про виклик та допит експерта ОСОБА_3 , після чого вирішити питання про необхідність призначення повторної товарознавчої експертизи, однак судом було відмовлено в задоволенні заявленого клопотання/
Стосовно визначення моральної школи суд прийшов до висновку, що внаслідок ДТП, позивачка ОСОБА_2 зазнала моральної шкоди, яка проявилась у душевних стражданнях, психологічному дискомфорті, підвищеній емоційній напрузі та стресі, зумовлених самим фактом ДТП, суттєвим пошкодженням належного їй транспортного засобу та тривалою фактичною неможливістю його повноцінного використання.
Такі обставини підтверджуються поясненнями позивачки, зокрема щодо неможливості керування автомобілем упродовж перших чотирьох місяців після ДТП через страх та психологічне напруження, порушення сну у перші два місяці після події, звернення за медичною допомогою, вживання заспокійливих лікарських засобів, а також вимушеною зміною способу пересування, використання таксі для поїздок на роботу та перевезення дитини, що призвело до додаткових витрат та істотних незручностей у повсякденному житті, а також об`єктивно призвело до порушення звичного ритму життя та необхідності докладати додаткових зусиль для відновлення порушених прав.
Однак, визначаючи розмір грошової компенсації моральної шкоди, суд на підставі зазначених обставин, які не підтверджені ніякими належними доказами, безпідставно стягнув з відповідачки ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 45000 грн.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що згідно постанови Шевченківського районного суду м. Чернівців від 12 липня 2025 року у справі 727/6533/24 (провадження №3/727/2101/24), яка залишена без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 6 серпня 2024 року, вбачається, що водій ОСОБА_1 17.06.2024 року о 20:25 год., керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Galant»», д.н.з. НОМЕР_1 в м.Чернівцях на перехресті 1-го пров. Курильського та вул. Курильської, виїжджаючи на перехрестя нерівнозначних доріг, не врахувала дорожньої обстановки, не надала переваги в русі автомобілю який рухався по головній дорозі, у результаті чого відбулося зіткнення із автомобілем марки «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням громадянки ОСОБА_4 . Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 2,3Б; 10.1; 16.11 Правил дорожнього руху України.
Зазначеною постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 липня 2025 року у справі 727/6533/24 ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. 
Згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 28.10.2021 року вбачається, що власницею транспортного засобу марки «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_2 є позивачка ОСОБА_2 . 
Відповідно до наявних в матеріалах справи відомостей з офіційного веб-сайту МТСБУ вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідачки ОСОБА_1 станом на час ДТП, була забезпечена Полісом ПАТ «НАСК «Оранта» № НОМЕР_5 .
Згідно з Висновком судового експерта Юзви С.Г. № 64/24 від 6 серпня 2024 року, за результатами проведення судової авто-товарознавчої експертизи вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «BMW X3», 2006 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП, що мало 17.06.2024 року, становить 372 393,23 грн., з ПДВ на складові і матеріали; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «BMW X3» внаслідок його пошкодження у ДТП становить 157 319,63 грн. з ПДВ на складові і матеріали.
28.10.2024 року у відповідь на заяви ОСОБА_2 про страхове відшкодування відповідачем ПАТ «НАСК «Оранта» № НОМЕР_5 було сплачено позивачці страхову виплату в розмірі 120 776,52грн., що не заперечувалось учасниками справи в судових засіданнях, а також підтверджується листом відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» №09-02-17/14062 від 11 грудня 2024 року.
При цьому, згідно з вищевказаним листом ПАТ «НАСК «Оранта» №09-02-17/14062 від 11 грудня 2024 року, вбачається, що відповідачем ПАТ «НАСК «Оранта» було відмовлено у доплаті позивачці ОСОБА_2 суми страхового відшкодування.
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону відповідає. 
Судом встановлено, що 17 червня 2024 року о 20 год. 25 хв. в м. Чернівцях на перехресті вул. Курильської та 1-го пров. Курильського водій транспортного засобу марки «Mitsubishi Galant», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не надала дорогу автомобілю марки «BMW ХЗ». д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалася по головній дорозі, в результаті чого відбулось зіткнення вищевказаних автомобілів. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль марки «BMW ХЗ». д.н.з. НОМЕР_2 зазнав значних механічних пошкоджень. 
Постановою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 12 липня 2024 року у справі 25727/653374 ОСОБА_1 по факту вищевказаної ДТП що мала місце 17.06.2024 року, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
В силу ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Загальні підстави відшкодування шкоди визначені ст.1166 ЦК України. Згідно з частинами першою, другою якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
В силу ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Статтею 16 Закону України "Про страхування" визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. 
Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (Статтею 6 Закону України "Про страхування").
Статтею 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Згідно зі статтею 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до статті 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
У абзаці першому підпункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону). 
Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту (пункт 12.1 статті 12 Закону).
Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (пункт 36.6 статті 36 Закону).
З огляду на зміст цих приписів у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити суму страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, якщо сторони її передбачили у відповідному договорі. 
Суму франшизи потерпілому має компенсувати страхувальник або інша особа, відповідальна за завдані збитки.
Відповідно до наявних в матеріалах справи відомостей з офіційного веб-сайту МТСБУ вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідачки ОСОБА_1 станом на час ДТП, що мало місце 17.06.2024 року, була забезпечена Полісом ПАТ «НАСК «Оранта» №АТ4335347.
Колегією суддів встановлено, що згідно зазначеного Полісу, страховий ліміт за шкоду заподіяну майну становить 160 000 грн., розмір франшизи 2500грн. 
Згідно з Висновком судового експерта Юзви С.Г. № 64/24 від 06 серпня 2024 року, за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «BMW X3», 2006 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП, що мало 17.06.2024 року, становить 372 393,23 грн., з ПДВ на складові і матеріали; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «BMW X3» внаслідок його пошкодження у ДТП, що мало місце 17.06.2024 року, становить 157 319,63 грн., з ПДВ на складові і матеріали.
Судом встановлено, що відповідачем ПАТ «НАСК «Оранта» 28.10.2024 року здійснено часткову виплату страхового відшкодування у сумі 120 776,52 грн. 
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що страхова сума, заявлена позивачем в розмірі 34 043,11 грн., включала ПДВ, яка не враховується при визначенні розміру страхової виплати, тому суму страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» на користь позивачки зменшив на суму ПДВ у розмірі 21 050,11 грн.
У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначено, що Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частини першою статті 102 ЦПК України висновок експерта - це складений у визначеному законодавством порядку докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування, та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (частина друга статті 102 ЦПК України).
У висновку експерта щодо визначення розміру завданого збитку повинно бути зазначено, що він виконується для суду і що експерт повідомлений про кримінальну відповідальність. Інакше висновок експерта буде розцінений як неналежний доказ.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно висновку судового експерта Юзви С.Г. № 64/24 від 06 серпня 2024 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобілю марки «BMW X3», д.н.з. НОМЕР_2 , - ОСОБА_2 внаслідок його пошкодження у ДТП, що мало місце 17.06.2024 року, становить 157319,63 грн., з ПДВ на складові і матеріали. При цьому, судом встановлено, що відповідачем ПАТ «НАСК «Оранта» 28.10.2024 року вже здійснено часткову виплату страхового відшкодування у сумі 120776,52 грн., що сторонами не заперечувалося. 
Суд першої інстанції врахувавши, що суму страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» на користь позивачки слід зменшити на суму ПДВ у розмірі 21050,11 грн. та на розмір франшизи 2500грн., стягнув розмір страхового відшкодування з відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» на користь позивачки ОСОБА_2 в сумі 12993,00 грн.
Оскільки страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди, завданої позивачці ОСОБА_2 внаслідок ДТП, що мало місце 17.06.2024 року, на підставі ст.1194 ЦК України, суд стягнув з відповідачки ОСОБА_1 , яка являється винуватицею у вищезазначеного ДТП, різницю між фактичним розміром шкоди та належною страховою виплатою, яка становить 215073,60 грн. (372393,23 – 157319,63).
На спростування доводів апеляційної скарги, щодо не взяття судом першої інстанції до уваги звіту № 53-D/15/58 від 18.09.2024 року, виконаного на підставі заяви страховика про вартість матеріального збитку завданого позивачу внаслідок ДТП, колегія зазначає наступне.
Аналізуючи надані сторонами докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що вищевказаний звіт про визначення вартості матеріального збитку, складений ФОП ОСОБА_5 №53-D/15/58 від 18.09.2024 року, не може слугувати доказом розміру завданої внаслідок ДТП шкоди, оскільки не містить належної деталізації пошкоджень транспортного засобу та обсягу відновлювальних робіт, а відтак не дає можливості об`єктивно перевірити правильність проведених у ньому розрахунків.
Особа, яка складала вказаний звіт — ФОП ОСОБА_5 , не була попереджена про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.
Щодо доводів апелянта про відшкодування моральної шкоди, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частина четверта статті 23 ЦК України).
Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина друга статті 23 ЦК України).
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 02 листопада 2022 року у справі №686/12403/21 зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.
Моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.
Установлено, що позивач обґрунтовує вимоги про стягнення моральної шкоди тим, що унаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона зазнала душевних страждань у зв`язку з пошкодженням автомобіля, що зумовило зміни звичного способу життя та необхідність протягом тривалого часу прикладати додаткові зусилля для відновлення свого порушеного права та отримання відшкодування.
ЄСПЛ указує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (рішення у справі «Stankov v. Bulgaria» від 12 липня 2007 року).
При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях ЄСПЛ, який виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «Thoma v. Luxembourg», «Caloc v. France» та «Niedbala v. Poland» ЄСПЛ дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.
Установивши, що неправомірними діями ОСОБА_1 унаслідок яких ОСОБА_2 , отримала пошкодження майна, яке вона використовувала на відповідній правовій основі, останній були завданні душевні страждання та психологічні переживання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діяннями відповідача та нанесенням моральної шкоди позивачу.
З урахуванням конкретних обставин справи, глибини заподіяної моральної шкоди, характеру та обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач, часу для відновлення його майна та психоемоційного стану, характеру та тяжкості змін у його житті, характеру правопорушення допущеного відповідачем, вимог розумності та справедливості, суд першої інстанції обґрунтовано визначив розмір компенсації моральної шкоди. 
Доводи апелянта є аналогічними тим доводами, які були викладені суді першої інстанції та перевірялися судом першої інстанції під час розгляду цього спору, однак висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування судового рішення. 
Суд першої інстанцій забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Керуючись ст.ст.362, 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 11 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови. 
Повна постанова складена 7 квітня 2026 року. 

Судді       І.Б. Перепелюк

І.Н. Лисак 

І.М. Литвинюк