ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2843/26 Справа № 180/1982/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Нанічкіна Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Пищиди М.М.
суддів: Свистунової О.В., Ткаченко І.Ю.
за участю секретаря судового засідання – Триполець В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А: 

У вересні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, під час роботи на підприємстві відповідача з ОСОБА_1 стався нещасний випадок. У Акті Н-1 зазначено діагноз позивача: забита рана голови, ЧМТ, струс головного мозку, перелам грудної клітки. Згідно довідки МСЕК від 05.08.2020 року позивачу первинно визначено втрату працездатності на рівні 10%. Станом на 23.07.2024 року позивачу повторно визначено втрату працездатності на рівні 10%. У зв`язку із вказаною травмою порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, відчуває болі, не може повернутися до повноцінного життя, відчуває фізичні страждання. Все це постійно і негативно позначилося на його душевному та фізичному стані.
Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 50 000,00 гривень, без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди задоволено.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, без утримання податків та інших обов`язкових платежів.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.
Не погодившись з вказаним рішенням суду Акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до суду з апеляційною скаргою.
В обґрунтування апеляційної скарги Акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів. Просить рішення суду змінити в частині стягнення розміру моральної шкоди, зменшити розмір з 50 000,00 грн. до 10 000,00 грн. з утриманням податків та зборів.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.
Судом першої інстанції встановлено, що 05.02.2019 року ОСОБА_1 , перебуваючи у трудових відносинах з АТ «Марганецький ГЗК», отримав травму на виробництві відповідача.
Згідно з Актом 2/2 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, форми Н-1, затвердженим 28.02.2019 року, 05.02.2019 року головний інженер шахти ОСОБА_2 через гірничого майстра ОСОБА_3 видав наряд підземному машиністу електровоза 3-го розряду шахти № 8 АТ «Марганецький ГЗК» ОСОБА_1 на доставку по гірничим виробкам шахти матеріалів, порожніх вагонеток та гірничої маси на головний ствол та порожніх вагонів під завантаження. О 19-10 годині люковий ОСОБА_4 завантажив на вузлі перевантаження п`ятнадцять вагонеток рудою і приблизно о 19-15 годині ОСОБА_1 , зачепивши до електровозу 7КР-600 № 3 состав з рудою, попрямував на головний ствол через транспортну збійку. Через уклон, який перевищував гранично допустимі показники, електровоз з составом почав набирати швидкість. Механічними гальмами скористатися ОСОБА_1 у короткий проміжок часу не встиг, тож намагався гальмувати состав за допомогою противключення двигуна, але той продовжував рух та набрав швидкість. О 19-20 годині ОСОБА_1 , не в змозі загальмувати состав, запанікував та вистрибнув з електровозу, вдарившись при цьому об оклад головою та знепритомнів. ОСОБА_4 , проходячи по виробці, побачив, що ОСОБА_1 непритомний лежить на людському ходку, підбіг до нього, привів останнього до тями та повідомив про те що сталося гірничого майстра ОСОБА_3 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 допомогли ОСОБА_1 підвестись і виїхати на поверхню вентиляційним стволом. На поверхні ОСОБА_1 було надано першу медичну допомогу та машиною швидкої допомоги підприємства доставлено в КЗ «Марганецька ЦМЛ» ДОР». Причинами нещасного випадку є: основна – технічні: незадовільний технічний стан виробничих об`єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, територій. Супутні – організаційні: невиконання посадових обов`язків, невиконання вимог інструкції з охорони праці, устаткування. Діагноз ОСОБА_1 : забійна рана голови, ЧМТ, струс головного мозку, перелом грудної клітки.
Оглядом МСЕК первинним від 05.08.2020 року ОСОБА_1 встановлено 10% втрати професійної працездатності.
Оглядом МСЕК повторним від 06.10.2021 року ОСОБА_1 встановлено втрату працездатності у розмірі 10% .
Оглядом МСЕК повторним від 29.09.2022 року ОСОБА_1 встановлено втрату працездатності у розмірі 10% .
Оглядом МСЕК повторним від 23.07.2024 року ОСОБА_1 встановлено втрату працездатності у розмірі 10% .
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку про доведеність спричинення позивачу моральної шкоди, провини відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача та настанням у позивача негативних наслідків – стійкої втрати професійної працездатності у загальному розмірі 10%. Враховуючи обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили, суд стягнув компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн, без утримання податків та інших обов`язкових платежів.
Однак, колегія суддів не може в повній мірі погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Згідно з частинами першою та п`ятою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Встановлено, що позивачу встановлено 10 % втрати професійної працездатності.
Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що розмір стягнутої судом моральної шкоди з відповідача АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» є необґрунтований та завищений та такий, що визначений без повного урахування роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.
Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, виникнення професійного захворювання, тривалості праці в умовах шкідливих факторів на підприємстві відповідача, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 50 000,00 грн до 20 000,00 грн.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV ПК України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України).
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» внесено зміни до п.п. 164.2.14а статті 164 ПК України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року).
Вказаним законом, зокрема, підпункт «а» підпункту 164.2.14 доповнено словами: «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом».
Таким чином, згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.
Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішенням, включаються до оподатковуваного доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, зокрема, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що до внесення змін до п.п.164.2.14а статті 164 ПК України на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку також не включалися суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.
Таким чином, як податковим законодавством, чинним до внесення змін ( 23 травня 2020 року), так і чинним податковим законодавством суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди, завданої життю та здоров`ю, не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.
Правовий висновок про те, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються суми на відшкодування шкоди, завданої платнику податку внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, викладено також у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 227/130/14-ц, від 25 листопада 2020 року у справі № 264/5681/17.
Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.
Крім того, колегія суддів зазначає, що за текстом Закону Україну «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», зокрема, підпункту «а» підпункту 164.2.14 (внесеного 23 травня 2020 року) поняття моральної шкоди не поділено на категорії осіб, оскільки визначено тільки її загальне поняття, суми якого можуть бути стягнуті з різних підстав. Обмеження розміру моральної шкоди для платників податку, на користь яких за рішенням суду стягнуто суму моральної шкоди, спричинену внаслідок заподіяння шкоди їх життю та здоров`ю, погіршує конституційні права та законні інтереси таких осіб, що в певній частині нівелює рішення суду, щодо захисту таких прав.
Разом з тим, правовідносини з нарахування, утримання та перерахування податків, зборів чи інших обов`язкових платежів знаходяться у площині публічних (податкових) відносин, а тому суд при вирішенні позову про стягнення грошової компенсації моральної шкоди відповідно до статті 23 ЦК України не вирішує питання про податки, збори чи інші обов`язкові платежі.
З урахуванням викладеного необґрунтованим є вирішення судом у даній цивільній справі питань щодо податків, зборів чи інших обов`язкових платежів та визначення в резолютивній частині рішення порядку його виконання про стягнення цієї суми «без відрахування податків та інших обов`язкових платежів».
Зазначені висновки містяться також у постанові Верховного Суду від 21 травня 2025 року у справі №235/3143/24 (провадження №61-14246св24).
Враховуючи вищевикладене оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом виключення у другому абзаці резолютивної частини словосполучення: «без утримання податків та інших обов`язкових платежів».
За таких обставин, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» - задовольнити частково.
Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2025 року змінити в частині розміру суми відшкодування моральної шкоди, стягнутої з Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_1 , зменшивши її з 50 000,00 грн до 20 000,00 грн.
Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2025 року - змінити, виключити у другому абзаці резолютивної частини словосполучення: «без утримання податків та інших обов`язкових платежів».
В решті, в оскаржуваній частині, рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.
Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 18 березня 2026 року.
Повний текст постанови складено 19 березня 2026 року.

Судді