ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"06" квітня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/4139/25	

Господарський суд Одеської області у складі:
судді С.В. Літвінова
при секретарі Т.О. Липі 
розглянувши справу за позовом Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради (73000, Херсонська обл., місто Херсон, пр. Ушакова, будинок 37) до Фізичної-особи підприємця Жака Анатолія Сергійовича ( АДРЕСА_1 ) про розірвання договору за участю представників: 
від позивача: Миронюк В.О.
від відповідача: не з`явився
ВСТАНОВИВ:

Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить розірвати договір оренди комунального майна міської територіальної громади № 2098 від 09.07.2019 р., укладений між Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради, правонаступником якого є Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради, та Фізичною особою-підприємцем Жаком Анатолієм Сергійовичем, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Шулік О.А. та зареєстрований в реєстрі за № 870, щодо об`єкту оренди: нежилі приміщення цокольного поверху загальною площею 114,7 кв.м, що розташовані за адресою: м. Херсон, вул. 2-га Промислова, буд. 3. 
В обґрунтування позову вказано на невиконання відповідачем умов названого вище договору, в зв`язку з чим у позивача виникло право на розірвання орендної угоди в судовому порядку.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.10.2025 р. прийнято позовну заяву Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження.
У зв`язку з відрахуванням наказом голови суду №28-к від 16.12.2025 судді Лічмана Л. В. зі штату суду, відповідно до Указу Президента України №942/2025 від 13.12.2025 "Про призначення судді", статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п. 9 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України та на виконання п. 10.6.4. Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області, затверджених рішенням зборів суддів від 20.03.2025 №17-01/2025, з метою дотримання строків визначених ГПК України, на підставі розпорядження керівника апарату суду №308 від 16.12.2025 було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/4139/25 та праву передано на розгляд судді Літвінову С.В.
Ухвалою суду від 18.12.2025, суддею Літвіновим С.В., прийнято до провадження справу № 916/4139/25 у порядку загального позовного провадження та постановлено розгляд справи № 916/4139/25 розпочати спочатку.
Відповідач надав відзив на позов та вважає, що позовна вимога Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради до Фізичної особи-підприємця Жака А.С, про розірвання договору оренди комунального майна міської територіальної громади №2098 від 09.07.2019, є такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а перераховані порушення умов Договору №2098 не знаходять свого підтвердження.
Позивач надав відповідь на відзив та вважає правомірною та такою, що підлягає задоволенню вимогу про розірвання Договору оренди комунального майна міської територіальної громади № 2098 від 09.07.2019.
Відповідач надав заперечення на відповідь на відзив відповідно яких просить відмовити в задоволенні позову з підстав зазначених у запереченнях.
Представником Відповідача подано до суду клопотання про стягнення з Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради на користь фізичної-особи підприємця Жака Анатолія Сергійовича судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 43 000,00 грн.
06.04.2026 судом в порядку статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення. 
Розглянувши матеріали справи, надані докази, суд встановив:
Як зазначає позивач, 09 липня 2019 року між Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради (правонаступником якого є Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради) та фізичною особою-підприємцем Жаком Анатолієм Сергійовичем укладено договір оренди комунального майна міської територіальної громади № 2098 (далі – Договір № 2098). Строк дії Договору № 2098 був визначений до 09.07.2049 року. Таким чином, на момент подання цієї позовної заяви Договір № 2124/1 є чинним. 
Позивач стверджує, що 09.07.2019 сторонами Договору підписано Акт прийняття-передачі об`єкта комунальної власності міської територіальної громади від балансоутримувача суб`єкту підприємницької діяльності та відповідно до умов вказаного Договору Орендарю передано у строкове платне користування нежилі приміщення цокольного поверху, загальною площею 114,7 кв.м., що розташовані за адресою: м. Херсон, вул. 2-га Промислова, буд. 3. Вказані приміщення надавалися Відповідачу у користування з метою здійснення ним підприємницької діяльності щодо здійснення побутового обслуговування.
Згідно з умовами договору оренди від 09.07.2019 № 2098 до обов`язків Орендаря належить:- використовувати орендоване майно за цільовим призначенням та відповідно до умов договору (підпункт 5.1);- своєчасно та у повному обсязі вносити орендну плату (підпункт 5.2);- протягом дії договору оренди здійснювати поточний та капітальний ремонт та інші види ремонту орендованих основних фондів (підпункт 5.3);- застрахувати орендоване майно в порядку, визначеному чинним законодавством (підпункт 5.5);- дотримуватися правил благоустрою території, забезпечення чистоти і порядку, затверджених рішенням міської ради (підпункт 5.7);- надавати доступ до об`єкта оренди представникам Орендодавця (підпункт 5.8);- дотримуватися правил експлуатації інженерних мереж, пожежної та техногенної безпеки і санітарії в приміщеннях (підпункт 5.9);- у разі зміни назви, телефону, юридичної адреси та платіжних реквізитів повідомляти про це Орендодавця у тижневий строк (підпункт 5.10). 
Позивач стверджує, що всупереч вказаним обов`язкам, Орендарем порушено істотні умови Договору № 2098, а саме: 1. Відповідач порушив обов`язок своєчасно та у повному обсязі вносити орендну плату, передбачений пп. 5.2 п.5 Договору. Адже за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 року орендна плата до бюджету (на рахунки Орендодавця) не надходила. При цьому, Позивачем не здійснювалось нарахування орендної плати за період з 24.02.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 року, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634. Отже, у Відповідача існує заборгованість перед Позивачем, щодо сплати орендної плати, нарахованої відповідно до умов Договору № 2098 в розмірі 13 050,45 грн. 
Також, позивач стверджує, що відповідач не виконав зобов`язання за п.п. 5.5 п.5 Договору щодо страхування об`єкту оренди. 
Крім того, позивач стверджує, що Відповідач не забезпечує доступ орендодавця до об`єкту оренди, чим порушує п.п. 5.8 п.5 Договору. Зокрема, 08.10.2024 посадовими особами Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради здійснювався вихід за місцезнаходженням об`єкту оренди з метою його обстеження. За результатом обстеження складено Акт від 08.10.2024 № 63/24 та встановлено, що: загальний стан об`єкта оренди задовільний, слідів використання приміщення орендарем не виявлено; пошкоджено скло у п`ятьох віконних отворах; відсутній доступ до приміщення, збереження комунального майна користувачем не забезпечено. Відсутність доступу до приміщень порушує право Орендодавця, передбачене п. 8.1 Договору № 2098, здійснювати контроль за станом, напрямом та ефективним використанням майна, Наявність пошкоджень скла у п`ятьох віконних отворах свідчить також про невиконання Відповідачем обов`язку, передбаченого пп. 5.3 п. 5 Договору здійснювати протягом дії договору оренди поточний та капітальний ремонт та інші види ремонту орендованих основних фондів. 
Позивач вважає, що Відповідач порушив зобов`язання за п. 5.10 Договору, адже за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань Фізична особа-підприємець ЖАК Анатолій Сергійович змінив місцезнаходження, контактні дані та навіть вид діяльності, про що у порушення умов договору (п. 5.10) не повідомив Орендодавця. А зміна виду діяльності взагалі ставить під сумнів подальше використання орендованого майна за цільовим призначенням. 
Таким чином, позивач зазначає, що сукупність порушень (заборгованість з орендної плати, відсутність страхування об`єкту оренди, неповідомлення про зміну реквізитів, відсутність доступу до об`єкта оренди, невиконання ремонтних робіт, недотримання умов договору щодо збереження майна) свідчить про невиконання Орендарем взятих на себе зобов`язань за договором оренди, а відтак відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України договір оренди може бути розірваний за рішенням суду за наявності такої загальної підстави, як істотність його порушення.
Враховуючи вищезазначене, Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить розірвати договір оренди комунального майна міської територіальної громади № 2098 від 09.07.2019 р., укладений між Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради, правонаступником якого є Департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради, та Фізичною особою-підприємцем Жаком Анатолієм Сергійовичем, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Шулік О.А. та зареєстрований в реєстрі за № 870, щодо об`єкту оренди: нежилі приміщення цокольного поверху загальною площею 114,7 кв.м, що розташовані за адресою: м. Херсон, вул. 2-га Промислова, буд. 3. 
Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:
Згідно зі ст. 20 ГПК України, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці, віднесено до юрисдикції господарських судів. 
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів, а також з інших юридичних фактів, з якими закон пов`язує настання правових наслідків. 
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення правовідношення . Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного між ними договору оренди комунального майна міської територіальної громади № 2124/1 від 01.10.2019 року. 
Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.Враховуючи викладені вище норми чинного законодавства суд вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. 
Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. 
Частиною 2 ст. 24 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” передбачено, що договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України. 
Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У випадках, визначених законом або договором, зміна чи розірвання договору може бути здійсненою і за рішенням суду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду. 
Відповідно до ч.3 ст. 18 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. 
Вказаний обов`язок Відповідача передбачено й умовами Договору № 2098 – п. 5.2 “Своєчасно й у повному обсязі вносити до бюджету (Орендодавцю) орендну плату”. 
Суд звертає увагу, що порушення строків внесення орендної плати з боку Відповідача носить системний та довготривалий характер та триває більше трьох місяців поспіль, що є істотним порушенням договору. 
Зокрема, Відповідачем не виконано зобов`язання щодо внесення орендної плати за 2023 рік у розмірі 13050,45 грн.
А в свою чергу, частиною 1 статті 782 ЦК України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. 
Окрім того, підпунктом 5.5 пункту 5 Договору визначено обов`язок Відповідача «Застрахувати орендоване майно в порядку, визначеному чинним законодавством» . Також й ч.6 ст. 20 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» покладає на Орендаря обов`язок застрахувати орендоване майно на користь балансоутримувача. 
Втім Відповідач вказаний обов`язок не виконав, та не надавав підтвердження його належного виконання. 
Зокрема, згідно з частиною другою статті 771 ЦК України договором або законом може бути встановлений обов`язок наймача укласти договір страхування речі, що передана в найм (оренду). 
Відповідно до частини шостої статті 20 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” орендар зобов`язаний застрахувати орендоване нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно на користь балансоутримувача, а єдиний майновий комплекс – на користь орендодавця згідно з Порядком передачі майна в оренду. передачі Обов`язок зі страхування майна орендарем також передбачений і пунктами 175, 176 Порядку в оренду державного та комунального затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 N 483 майна, , а саме орендар протягом десяти календарних днів з дати укладення договору оренди зобов`язаний застрахувати орендоване нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно на користь балансоутримувача, а єдиний майновий комплекс - на користь орендодавця майна на період строку дії договору оренди на суму: вартості майна відповідно до висновку про ринкову вартість (акта оцінки), визначеного відповідно до законодавства про оцінку майна, під час передачі такого майна в оренду - якщо така оцінка майна здійснювалася; або балансової вартості майна, але не менше ніж добуток місячної орендної плати за орендоване майно за договором оренди, помножений на 100, - якщо оцінка ринкової вартості такого майна не здійснювалася. Орендар зобов`язаний постійно поновлювати договір страхування так, щоб протягом строку дії договору оренди майно було застрахованим. Якщо договір страхування орендованого майна укладений балансоутримувачем (орендодавцем) до моменту передачі такого майна в оренду, то орендар може бути звільнений від обов`язку страхувати таке майно. 
Орендар протягом десяти календарних днів з дати укладення договору страхування надає балансоутримувачу та орендодавцю завірені належним чином копії договору страхування (договорів страхування) і платіжного доручення (платіжних доручень) про сплату страхового платежу (страхових платежів). 
Таким чином, у даному випадку страхування орендованого майна не відноситься до добровільного страхування, так як є обов`язком орендаря та однією з істотних умов Договору, оскільки чинне законодавство, яким врегульовані спірні відносини та умовами Договору, прямо передбачений обов`язок Орендаря застрахувати орендоване нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно на користь балансоутримувача на період строку дії договору оренди. 
Втім Відповідач вказаний обов`язок не виконав, та не надавав Позивачу підтвердження його належного виконання.
Невиконання Відповідачем обов`язку щодо страхування орендованого майна створює істотні ризики для Орендодавця, що діє в інтересах територіальної громади як власника комунального майна. Договір страхування є важливим механізмом захисту майнових інтересів територіальної громади у випадку настання непередбачуваних подій — пожежі, затоплення, протиправних дій третіх осіб або стихійного лиха, які можуть призвести до пошкодження чи знищення об`єкта оренди. 
Відсутність чинного договору страхування позбавляє Орендодавця гарантій отримання страхового відшкодування у разі настання таких обставин, що, у свою чергу, може спричинити значні матеріальні збитки бюджету громади. Саме тому обов`язок орендаря застрахувати майно передбачений як законом, так і умовами договору, є істотною умовою орендних правовідносин і спрямований на забезпечення належного збереження орендованого майна. Порушення Відповідачем цього обов`язку свідчить про недобросовісне виконання ним договірних зобов`язань та створює загрозу безповоротної втрати комунального майна без компенсації його вартості. 
Також Відповідачем порушуються й інші зобов`язання за договором: щодо надання доступу орендодавцю до об`єкта оренди (пп. 5.8 п. 8), щодо проведення ремонтних робіт (пп.5.3 п.5), щодо повідомлення орендодавця про зміну місцезнаходження, реквізитів та засобів зв`язку (пп.5.10 п.5). 
Також, відповідно до акту обстеження № 63/24 від 08.10.2024, посадовими особами Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради встановлено, що орендар об`єкт оренди не використовує та не забезпечує схоронність комунального майна. Тривале невикористання приміщення без належного нагляду та утримання створює реальну загрозу його пошкодження, оскільки відсутність експлуатації та догляду призводить до погіршення технічного стану об`єкта та втрати його споживчих властивостей. Крім того, це позбавляє Орендодавця права самому користуватися вказаним майном або передати його іншому орендарю. 
Окремо слід зазначити, що об`єкт оренди передавався у користування Відповідачу для здійснення господарської діяльності з надання побутових послуг, що визначено умовами Договору № 2098 - розділом 1 "Предмет договору".
Згідно з п. 2 Правил побутового обслуговування населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2023 № 614 побутове обслуговування населення - господарська діяльність виконавців, пов`язана з наданням побутових послуг; побутова послуга - вид господарської діяльності, що провадиться виконавцем за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих побутових потреб як в об`єкті надання побутових послуг, так і поза його межами. 
Водночас, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, Відповідач впродовж дії Договору припиняв господарську діяльність – 30.03.2023, а згодом повторно зареєструвався як фізична особа-підприємець – 04.12.2024, змінивши місцезнаходження, контактні дані та навіть види діяльності, про що, у порушення умов договору, не повідомив Орендодавця. 
Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, після повторної державної реєстрації основним видом діяльності Відповідача визначено 86.21 “Загальна медична практика”, а також інші види діяльності, зокрема 86.22 “Спеціалізована медична практика”, 86.10 “Діяльність лікарняних закладів”, 47.75 “Роздрібна торгівля косметичними товарами та туалетними приналежностями в спеціалізованих магазинах”. 
Згідно з п. 4 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з медичної практики, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 285 (далі – Ліцензійні умови), господарська діяльність з медичної практики- вид господарської діяльності у сфері охорони здоров`я, який провадиться закладами охорони здоров`я та фізичними особами - підприємцями з метою надання медичної допомоги та медичного обслуговування на підставі ліцензії. 
А згідно з п. 20 Ліцензійних умов, суб`єкт господарювання щодо кожного місця провадження медичної практики повинен мати відповідний документ, який підтверджує право користування цим приміщенням (право власності, оренди або інше право користування). Приміщення повинні відповідати встановленим санітарним нормам. Таким чином, зміна Відповідачем видів діяльності на такі, що не відносяться до сфери побутового обслуговування, ставить під сумнів подальше використання орендованого майна за цільовим призначенням, визначеним договором. 
Разом з тим, відповідно до п. 5.1 Договору на Відповідача покладено обов`язок використовувати орендоване майно за цільовим призначенням та відповідно до умов цього договору. 
В той же час, відповідно до пункту 11.5 Договору передбачено, що орендодавець має право відмовитись від договору в разі порушення істотних умов договору орендарем, а пунктом 8.2 Договору визначено, що Орендодавець має право виступати з ініціативою щодо розірвання Договору в разі погіршення стану орендованого майна, внаслідок неналежного використання або невиконання умов цього договору; відповідно до п. 8.3 Орендодавець має право відмовитись від цього Договору у разі якщо заборгованість Орендаря з орендної плати становить загалом не менше ніж три місяці.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. 
Так, розірвання договору в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору у відповідності до п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України, тобто, способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося. 
Отже, однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. При цьому істотним є таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.
Зважаючи на тривале невикористання об`єкта оренди Відповідачем, невнесення орендної плати Відповідачем більш ніж за три місяці поспіль та невиконання Відповідачем умов підпункту 5.5 пункту 5 Договору щодо страхування об`єкту оренди, а також сукупність інших порушень умов Договору: щодо незабезпечення схоронності об`єкту оренди та утримання його у належному стані, неповідомлення про зміну адреси, видів господарської діяльності та реквізитів, незабезпечення доступу орендодавця до об`єкта оренди, невиконання ремонтних робіт об`єкта оренди, суд вважає правомірною та такою, що підлягає задоволенню вимогу про розірвання Договору оренди комунального майна міської територіальної громади № 2098 від 09.07.2019.
Відповідач в обґрунтування причин несплати заборгованості з орендної плати посилається на обставини бойових дій на території Херсонської області (зокрема у м. Херсон) та повномасштабного вторгнення російських військ на територію України. 
Втім, Відповідачем до Відповіді на відзив не надано будь яких доказів, які б свідчили, що такі обставини вплинули саме на його можливість належного виконання зобов`язань за умовами Договору № 2098, тобто таких, які можна вважати обставинами непереборної сили (форс-мажорними). 
Визначення поняття форс-мажору, або обставин непереборної сили (термін який вживається в законодавстві) міститься у статті 617 Цивільного Кодексу України та статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні». 
З аналізу положень вказаних нормативних актів вбачається, що форс-мажором можна вважати обставини, які: не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин. 
Окремо варто наголосити на тому, що форс-мажор є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язання на період дії непереборної сили, а не від виконання зобов`язання в цілому. 
Тобто за умови належного підтвердження наявності факту форс-мажорних обставин у конкретного суб`єкта господарювання за конкретним договором його може бути звільнено від відповідальності за невиконання певного зобов`язання, а саме від сплати штрафних санкцій, пені, тощо, а не від обов`язку щодо виконання зобов`язання. 
Така правова позиція має підтвердження у постановах Верховного Суду України від 07.06.2023 у справі №912/750/22 та від 07.06.2023 у справі №906/540/22. 
Зокрема, у правовідносинах, що склалися за Договором оренди комунального майна міської територіальної громади № 2098 від 09.07.2019 між Департаментом розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Жаком Анатолієм Сергійовичем, питання застосовування форс-мажору умовами договору не врегульовано. 
У разі, якщо договір оренди не містить спеціальних положень щодо порядку дій в умовах настання форс-мажорних обставин, то, відповідно до положень Цивільного кодексу України, настання форс-мажорних обставин не є безумовною підставою для звільнення орендаря від орендної плати. У такому разі орендар, за умови доведеності факту виникнення у нього обставин непереборної сили, звільняється від штрафних санкцій, відшкодування збитків, інших видів відповідальності у зв`язку з несплатою орендної плати. 
Разом з тим, Позивач в рамках даного спору не заявляв до Відповідача ані вимоги щодо стягнення заборгованості ані стягнення штрафних санкцій за невиконання зобов`язань за договором. 
Також, Відповідачем, не надано доказів, що ним вжито відповідних заходів та надсилалося повідомлення Позивачу про виникнення обставин непереборної сили, що перешкоджають виконанню ним взятих на себе зобов`язань за договором, як і не надано відповідного Сертифікату Торгово-промислової палати України, який би засвідчував факт існування форс-мажорних обставин у Відповідача саме за Договором № 2098 від 09.07.2019. 
Окрім того, Позивачем у період з 24.02.2022 по 31.12.2022 (що включає весь період окупації міста Херсона військами рф) не здійснювалося нарахування орендної плати на підставі положень постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634. 
З огляду на вищевикладене, посилання Відповідача у відзиві на обставини бойових дій на території Херсонської області (в тому числі у м. Херсон) та повномасштабного вторгнення російських військ на територію України, як підстави для невиконання ним обов`язку з внесення орендної плати, є необґрунтованим, не підтверджено належними доказами, а тому не може бути взято до уваги. 
По-друге аргументи Відповідача щодо наявності підстав для звільнення його від обов`язку із внесення орендної плати на підставі положень постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна в період воєнного стану», не можуть бути прийняті до уваги з огляду на помилкове трактування ним норм зазначеної постанови.
Правовідносини, які склались між Позивачем та Відповідачем на підставі Договору № 2098, є відносинами, які врегульовані Законом України Про оренду державного та комунального майна № 157-IX від 03.10.2019, як спеціальним нормативно-правовим актом, а положення Постанови Кабінету Міністрів України № 483 від 03.06.2020 «Про деякі питання оренди державного та комунального майна» та Постанови Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» спрямовані на його практичну реалізацію. 
Отже, питання порядку нарахування, зменшення, зупинення та звільнення від сплати орендної плати врегульовані Законом України Про оренду державного та комунального майна № 157-IX від 03.10.2019, Постановою Кабінету Міністрів України № 483 від 03.06.2020 «Про деякі питання оренди державного та комунального майна», а в період дії воєнного стану Постановою Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану».
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 483 не допускається внесення змін до договору оренди в частині зменшення суми орендної плати (призупинення її нарахування тощо) протягом строку його дії, крім випадків передбачених пунктом 127 зазначеної постанови.
Таким чином, за загальним правилом навіть у період воєнного стану орендна плата за користування майном комунальної форми власності має вноситься в повному обсязі та у строки, визначені умовами договору. 
Виключні підстави для звільнення від орендної плати певних категорій орендарів у період дії воєнного стану визначені на загальнодержавному рівні Постановою Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану». 
Однак, норми цієї постанови не звільняють Відповідача від обов`язку зі сплати орендної плати за Договором № 2098 протягом 2023 року. 
Підпунктом 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 (у редакції до 07.05.2024) встановлено норму про звільнення від орендної плати, яка діє: 1) за колом осіб – для орендарів державного та комунального майна; 2) у просторі на території адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану; 3) у часі – з присічним строком (межею існування суб`єктивного права) до 31.12.2022.
Таким чином, підпункт 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022 (у редакції до 07.05.2024) наявність підстав для звільнення від орендної плати орендарів державного та комунального майна ставить в залежність не лише від часового проміжку спірних правовідносин та місцезнаходження об`єкта орендованого нерухомого майна, а й від факту припинення на відповідній адміністративно територіальній одиниці доступу користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України (в сукупності). 
Підпункт 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022 містить перелік територій, серед якого вказано Херсонську область. 
Водночас важливо враховувати, що Постанова Кабінету Міністрів України № 634 не є актом, що визначає порядок віднесення адміністративно-територіальних одиниць до територій в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів. 
Порядок їх визначення у спірний період передбачено Постановою Кабінету Міністрів України № 209 від 06.03.2022 «Деякі питання державної реєстрації та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану» ( яка за своєю юридичною силою рівнозначна Постанові Кабінету Міністрів України № 634), а також прийнятих на її виконання наказу Міністерства юстиції України від 01.04.2022 № 1307/5 «Про затвердження Переліку адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану» та наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією». 
Так, на момент прийняття постанови Кабінету Міністрів України № 634, пунктом 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України № 209 від 06.03.2022 визначалося, що протягом дії воєнного стану припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в межах адміністративно-територіальних одиниць, Міністерством юстиції України. перелік яких затверджується Наказом Міністерства юстиції України від 01.04.2022 № 1307/5 затверджено Перелік адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану”. 
До 17.11.2022 до вказаного переліку входив й Херсонський район Херсонської області.
Втім, Наказом Міністерства юстиції України від 17.11.2022 № 5152/5 (набрав чинності з 18.11.2022) внесено зміни до Переліку адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 01.04.2022 N 1307/5, та до вказаного Переліку адміністративно-територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, в умовах воєнного стану включено Херсонський район (крім смт Білозерка, сіл Дар`ївка, Музиківка, Станіслав, міста Херсон, села Чорнобаївка). 
Тому м. Херсон з 18.11.2022 було виключено з Переліку адміністративно територіальних одиниць, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. 
Отже, починаючи з грудня 2022 року змінилося правове регулювання порядку визначення територій на яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції. 
По-перше, такі адміністративно-територіальні одиниці визначаються на підставі переліку, що затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій. 
По-друге, самі території повинні мати статус таких на яких ведуться активні бойові дії або тимчасово окупованих. 
А з 23.05.2023 для територій активних бойових дій зроблено виключення - щодо таких територій на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси. 
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, територію Херсонської міської територіальної громади віднесено до наступних територій: 1) з 01.03.2022 до 11.11.2022 - територія тимчасово окупована Російською Федерацією (підпункт 1.9 пункту 1 розділу І); 2) з 11.11.2022 до 01.05.2023 - територія можливих бойових дій (пункт 11 розділу ІІ); 3) з 01.05.2023 - територія активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси (підпункт 3.6. пункту 3 розділу І, в редакції наказу від 13.07.2023 № 199). 
Отже, у період з 18.11.2022 до 01.05.2023 територія Херсонської міської територіальної громади не відносилася до територій активних бойових дій або тимчасово окупованих Російською Федерацією територій. 
А тому в цей період положення постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 209 «Деякі питання державної реєстрації та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану» щодо припинення доступу користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, на території Херсонської міської територіальної громади не застосовувалися. 
А починаючи з 01.05.2023 Херсонська міська територіальна громада відноситься до територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, тобто територій, на яких наявний доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України. 
Вказане свідчить про те, що після 18.11.2022 території населених пунктів Херсонської міської територіальної громади більше не було включено до територій в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, а тому орендарі комунального та державного майна, розташованого в м. Херсоні не мали права на звільнення від орендної плати у 2023 році на підставі пп. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022 (у редакції до 07.05.2024). 
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2024 № 512, яка набрала чинності 08.05.2024, внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану». 
Зокрема, доповнено пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 підпунктом 1-1, згідно із яким, орендарям державного та комунального майна, розташованого на територіях активних бойових дій, територіях активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, які включені до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (далі - визначені території), не нараховується орендна плата за період з 1 числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку бойових дій або тимчасової окупації, по 1 число місяця, що настає через три місяці після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації, що визначаються відповідно до зазначеного переліку. 
При цьому, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 р. № 634» від 07.05.2024 № 512, установлено, що нарахування орендної плати орендарям, визначеним підпунктом 1-1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 р. № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану», здійснюється з урахуванням змін, затверджених цією постановою, починаючи з 1 січня 2024 року. 
Надмірно сплачена зазначеними орендарями орендна плата підлягає зарахуванню в рахунок майбутніх платежів. 
Таким чином, положення підпункту 1-1 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 підлягають застосуванню лише з 01.01.2024, та не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, адже предметом спору у справі № 916/4139/25 є розірвання Договору № 2098, зокрема, з підстави наявної заборгованості з орендної плати у період з 01.01.2023 по 31.12.2023. 
Таким чином, норми постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634, як у редакції, чинній до 07.05.2024, так і після внесених змін, не можуть бути правовою підставою для звільнення Відповідача від сплати орендних платежів за 2023 рік за користування комунальним майном, переданим йому за договором оренди. 
Також, про те, що починаючи з 01.01.2023 орендарям, визначеним підпунктом 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634, орендна плата нараховується у розмірі 100 % без урахування знижки, також роз`яснено у листі Міністерства економіки України від 14.03.2023 № 3211-07/11185-09.
Положення постанови Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2025 не підлягають застосуванню до правовідносин сторін у частині звільнення Відповідача від сплати орендної плати за 2023 рік, доводи Позивача про наявність заборгованості з орендної плати більш ніж за три місяці поспіль, викладені у позовній заяві, є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.
Натомість твердження Відповідача про відсутність можливості здійснити відповідне повідомлення не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а саме доказами об`єктивної неможливості направлення повідомлення поштовим зв`язком, засобами електронного зв`язку або іншими способами. 
Отже, невиконання Відповідачем вимог пункту 5.10 Договору щодо повідомлення Орендодавця про зміну юридичної адреси та інших реквізитів є самостійним порушенням умов Договору, яке свідчить про неналежне виконання Відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань та підлягає врахуванню судом при вирішенні спору. 
Факти, викладені в Акті обстеження № 63/24 від 08.10.2024, встановлені уповноваженими посадовими особами Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради, про що свідчать підписи відповідних посадових осіб, якими скріплено зазначений акт. 
Вказаний акт є належним та допустимим доказом у розумінні статей 73, 76 Господарського процесуального кодексу України. 
Наведені Відповідачем доводи у Відзиві на позовну заяву жодним чином не спростовують встановлених Актом обстеження обставин, оскільки ґрунтуються виключно на припущеннях та суб`єктивних твердженнях, без надання суду жодних належних і допустимих доказів на їх підтвердження, що суперечить вимогам статті 74 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються. 
Водночас Відповідачем не надано жодних доказів належного утримання об`єкта оренди: фотоматеріалів або інших документальних підтверджень, які б свідчили про використання об`єкта оренди за цільовим призначенням на виконання пункту 5.1 Договору, а також про здійснення ним протягом строку дії Договору капітального, поточного та інших видів ремонту відповідно до пункту 5.3 Договору. 
Натомість долучені Позивачем фотоматеріали підтверджують неналежний технічний стан об`єкта оренди, а саме часткову відсутність скління у віконних прорізах приміщення, що є об`єктом оренди. 
Зазначені обставини об`єктивно виключають можливість визнання такого стану приміщення належним утриманням та свідчать про порушення Відповідачем умов Договору. 
Таким чином, сукупність наданих Позивачем доказів підтверджує факт неналежного виконання Відповідачем обов`язків орендаря щодо збереження та утримання об`єкта оренди, тоді як доводи Відповідача не спростовують встановлених порушень. 
Отже, зважаючи на тривале невикористання об`єкта оренди Відповідачем, невнесення орендної плати Відповідачем більш ніж за три місяці поспіль та невиконання Відповідачем умов підпункту 5.5 пункту 5 Договору щодо страхування об`єкту оренди, а також сукупність інших порушень умов Договору: щодо незабезпечення схоронності об`єкту оренди та утримання його у належному стані, неповідомлення про зміну адреси, видів господарської діяльності та реквізитів, незабезпечення доступу орендодавця до об`єкта оренди, невиконання ремонтних робіт об`єкта оренди, суд вважає правомірною та такою, що підлягає задоволенню вимогу про розірвання Договору оренди комунального майна міської територіальної громади № 2098 від 09.07.2019.
Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Приписи статті 79 ГПК України встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам – учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. 
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
У рішенні від 03.01.2018 р. “Віктор Назаренко проти України” (Заява № 18656/13) ЄСПЛ наголосив, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції “справедливого судового розгляду” у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають “справедливого балансу” між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (рішення у справі “Беер проти Австрії” (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пункти 17,18, від 06 лютого 2001 року).
Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. 
Керуючись ст. ст. 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, 
УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити повністю. 
2. Розірвати договір оренди комунального майна міської територіальної громади № 2098 від 09.07.2019 року, укладений між управлінням комунальної власності Херсонської міської ради, правонаступником якого є департамент розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради (адреса: 73003, м. Херсон, просп. Незалежності, 37, код ЄДРПОУ:44279728) та Фізичною особою-підприємцем Жаком Анатолієм Сергійовичем (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Шулік О.А., та зареєстрований в реєстрі за № 870, щодо об`єкту оренди: нежилі приміщення цокольного поверху загальною площею 114,7 кв.м., що розташовані за адресою: м. Херсон, вул. 2-га Промислова, буд. 3..
3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Жака Анатолія Сергійовича (адреса: 73000, Документ сформований в системі «Електронний суд» 10.10.2025 12 АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Департаменту розвитку об`єктів комунальної власності територіальної громади Херсонської міської ради (адреса: 73003, м. Херсон, просп. Незалежності, 37, код ЄДРПОУ: 44279728) сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).
Наказ видати після набрання рішення законної сили. 
Повний текст рішення складено 16 квітня 2026 р.
Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов