КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7280/2026
Справа № 939/2255/25

П О С Т А Н О В А

 
Іменем України

23 квітня 2026 року 
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на рішення Бородянського районного суду Київської області, ухвалене у складі судді Стасенка Г.В. в селищі Бородянка 19 грудня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, 

в с т а н о в и в : 

В липні 2025 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду із даним позовом, просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 100099106 від 25 травня 2021 року в сумі 64312,50 грн., судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.
Позов мотивував тим, що 25 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 100099106, згідно з умовами якого відповідач отримав 15000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (додаток № 1 до кредитного договору), повернення кредиту та сплати комісії та процентів відповідачем внесено не було. ТОВ «Мілоан» усі зобов`язання, які були покладені на нього згідно істотних умов договору виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору.
Укладаючи кредитний договір, відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії, визначені ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після цього укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу було перераховано кошти, відповідно до умов п. 2.1 кредитного договору, шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки позичальника, що підтверджується платіжним дорученням на користь відповідача від ТОВ «Мілоан» Підтвердженням добровільного укладення відповідачем даного договору є анкета-заява на кредит № 100099106позичальника від 25 травня 2021 року, що заповнена відповідачем.
19 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 75-МЛ/Т, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів за кредитним договором від 25 травня 2021 року, право на одержання яких належить ТОВ «Мілоан», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача.
Суму та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 100099106 від 25 травня 2021 було передано позивачу від первісного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно договору відступлення права вимоги № 74-МЛ від 23 липня 2021 року. Сума заборгованості відповідача становить 64312,50 грн. відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги, з них прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 15000 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків становить 47812,50 грн., прострочена заборгованість за комісією 1500 грн.
Позивачем була направлена відповідачу письмова претензія про погашення заборгованості вих. № 21030554/1485 від 13 червня 2025 року, яка ним задоволена не була.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 19 грудня 2025 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 100099106 від 25 травня 2021 року в сумі 19312,50 грн., судовий збір в розмірі 727,42 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн., в решті позову відмовлено.

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення Бородянського районного суду Київської області від 19 грудня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував, що відповідач здійснив волевиявлення щодо укладення договору шляхом направлення підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповіді про прийняття пропозиції укласти кредитний договір № 100099106 від 25 травня 2021 року, передбачав всі наслідки, був ознайомлений з умовами кредитування та відповідальністю за порушення кредитних зобов`язань по кредитному договору. 
Згідно зі змістом Правил надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан», приймаючи пропозицію про укладання кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтверджує, зокрема, що він ознайомлений, погоджується із усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та цих правил як невід`ємної його частини тощо.
Тобто підписання відповідачем договору про надання кредиту свідчить про ознайомлення його з правилами надання коштів у позику та вимогами ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», так як ознайомлення із даними правилами передує укладенню договору. Отже, відповідач був у повній мірі проінформований про умови надання кредиту відповідно до вимог чинного законодавства. 
Ініціювання укладення кредитного договору № 100099106 від 25 травня 2021 року здійснено ОСОБА_1 шляхом заповнення анкети-заяви на кредит. Наступним кроком є ознайомлення відповідача з умовами кредитного договору - відображено в паспорті споживчого кредиту № 100099106, в якому викладені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача та інформація щодо строку кредитування орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача.
Посилався на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19, від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19, згідно яких, паспорт споживчого кредиту є пропозицією укласти кредитний договір, коли особа, ознайомившись із паспортом споживчого кредиту, власним підписом підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданою виходячи із обраних ним умов кредитування.
Отже, укладення кредитного договору № 100099106 від 25 травня 2021 року після ознайомлення з його умовами є правом, а не обов`язком відповідача, який підписав кредитний договір та був ознайомлений зі строком кредитування, розміром відсоткових ставок та умовами кредитування, та передбачав наслідки укладеного кредитного договору. 
Наводив зміст ст. 526, 527, 530, 1049, 1054 ЦК України, вказував, що сума заборгованості відповідача становить 64312,50 грн. відповідно до витягу з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги № 75-МЛ/Т від 19 серпня 2021 року, з них прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 15000 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків 47812,50 грн., прострочена заборгованість за комісією 1500 грн.
Наголошував, що нарахування заборгованості здійснювалось відповідно до п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.5.1, 1.5.2, 1.6, 2.3, 2.3.1.2 кредитного договору, якими передбачено пролонгацію строку кредитування, і що ОСОБА_1 продовжив користуватися кредитними коштами після строку, визначеного в п. 1.3 кредитного договору, тому до нього було застосовано пролонгацію на стандартних базових умовах, передбачених п. 2.3.1.2 кредитного договору, а тому строк кредитування було продовжено на 60 днів.
Таким чином, розмір заборгованості складається з тіла кредиту - 15000 грн. (п. 1.2 кредитного договору), процентів, які нараховані протягом 15 днів (з 25 травня 2021 року по 09 червня 2021 року) відповідно до п. 1.3 та п. 1.5.2 кредитного договору, відповідно 1,25 % від 15000 грн. = 187,50 грн., 187,50 грн. х 15 днів = 2812,50 грн.; процентів, які нараховані протягом 60 днів (з 10 червня 2025 року по 08 серпня 2021 року) відповідно до п. 2.3.1.2 та п. 1.6 кредитного договору, відповідно 5 % від 15000 грн. = 750 грн., 750 грн. х 60 днів = 45000 грн.; а також з комісії за надання кредиту 1500 грн. (відповідно до п. 1.5.1 договору).
Дані умови чітко прописані в кредитному договорі, що є підтвердженням того, що позичальник надає свою згоду на укладення кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватися умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною договору.
При цьому сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно договору відступлення прав вимоги № 75-МЛ/Т від 19 серпня 2021 року, тобто після отримання права вимоги до відповідача позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося.
Зауважував, що відповідно до чинного законодавства всі дії позивача є правомірними, оскільки у своєму позові позивач не має наміру стягнути з відповідача штраф, санкції чи пеню, а лише тіло кредиту, прострочену заборгованість за сумою відсотків та прострочену заборгованість за комісією.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» не підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для стягнення на користь позивача відсотків, нарахованих за межами строку кредитування, оскільки підставою до їх нарахування фактично є неналежне виконання позичальником умов договору, а саме неповернення кредитних коштів у встановлений п. 1.4 договором строк, що має наслідком відповідальність, визначена ст. 625 ЦК України, а не право нараховувати відсотки в збільшеному розмірі на підставі ст. 1048 ЦК України.
За умовами п. 1.5. договору про споживчий кредит № 100099106, загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4312,50 грн. і включають в себе складові, визначені в п. 1.5.1-1.5.2 договору, а саме комісію за надання кредиту в розмірі 1 500 грн. і проценти за користування кредитом у розмірі 2812,50 грн. 
З огляду на викладене, суд вважав, що відповідач повинен був сплатити відсотки у визначеному договором розмірі в межах погодженого сторонами строку кредитування 15 днів, що становить 2812,50 грн., а також комісію за надання кредиту в розмірі 1500 гривень.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 25 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 100099106 (індивідуальну частину), відповідно до п. 1.1 якого Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором (а. с. 6 - 10).
Відповідно до п. 1.2 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 15000,00 грн.
Згідно з п. 1.3 договору Кредит надається строком на 15 днів з 25 травня 2021 року.
Відповідно до п. 1.4 договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 09 червня 2021 року.
Згідно з п. 1.5.1 договору комісія за надання кредиту: 1500 грн., яка нараховується за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово.
Відповідно до п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом: 2812,50 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
Згідно з п. 1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п. 2.2, 2.3 цього Договору.
Пунктом 2.2.3 договору встановлено, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування, визначеного п. 1.3 запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою, встановленою п. 1.6 та процентною ставкою, визначеною п. 1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової згоди позичальника.
Згідно п. 2.3.1.2 (пролонгація на загальних (базових) умовах): позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгацій) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

На підтвердження перерахування відповідачу коштів в сумі 15000,00 грн. за вказаним договором до позову додано платіжне доручення № 27978390 від 25 травня 2021 року (а. с. 13).
19 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 75-МЛ/Т. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 75-МЛ/Т від 19 серпня 2021 року ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-капітал» право вимоги до боржника ОСОБА_1 на загальну суму 64312,50 грн., з яких: 15000 грн. - сума заборгованості за тілом, 47812,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1500 грн. - залишок по комісії (а. с. 24).
Згідно з відомості про щоденні нарахування та погашення, складеної ТОВ «Мілоан», за період з 25 травня 2021 року по 09 червня 2021 року включно нараховані проценти в розмірі 1875,50 грн. щоденно, в подальшому з 10 червня 2021 року по 08 серпня 2021 року включно нараховані проценти в розмірі 750 грн. щоденно (а. с. 14).
Згідно документу під назвою «Виписка з особового рахунка за кредитним договором № 100099106 від 25 травня 2021 року» за підписом директора ТОВ «Мілоан», заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-капітал» станом на 23 червня 2025 року складає 64212,50 грн. і складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 15000 грн., простроченої заборгованості за комісіями 1500 грн., простроченої заборгованості за відсотками 47812,50 грн. (а. с. 14 зворот).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У ст. 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач не надав доказів належного виконання ним зобов`язань за дослідженим договором, а тому права позивача як кредитора, до якого перейшло право вимоги, підлягають захисту шляхом стягнення на його користь з відповідача заборгованості за кредитним договором.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглядаючи апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», апеляційний суд враховує, що відповідачем ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції в частині обставин укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів не оскаржувалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 

У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року в справі № 910/18943/20, якій було враховано судом першої інстанції, викладено правовий висновок, згідно якого, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Крім того, згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання стягнення штрафних санкцій за договором споживчого кредитування, сформувала низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання».

Надаючи правову оцінку вказаним поняттям у частині нарахування штрафних санкцій за кредитним договором, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього. Відрізняються терміни в тому випадку, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Указаний висновок міститься у п. 35 Постанови.

Окрім того, в п. 54 постанови Велика Палата Верховного Суду вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Тобто, згідно з логікою Верховного Суду, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Такі висновки викладені також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц.

Як вбачається із умов кредитного договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 15000 грн. Кредит надається строком на 15 днів (п. 1.2, 1.3 договору). Відповідно до п. 1.4 договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 09 червня 2021 року. Згідно таблиці у графіку розрахунків, який є додатком № 1 до договору, зазначено дату платежу 09 червня 2021 року, проценти за користування кредитом 2812,50 грн. та загальну вартість кредиту 19312,50 грн. (а. с. 10).

Вказуючи про обґрунтованість нарахування відсотків за користування кредитом в розмірі, зазначеному в позовній заяві, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що всі умови кредитування були погоджені при укладенні кредитного договору, і оскільки ОСОБА_1 продовжив користуватися кредитними коштами після строку, визначеного п. 1.3 кредитного договору, тому до нього було застосовано пролонгацію на стандартних (базових) умовах, передбачену п. 2.3.1.2 кредитного договору, а тому строк кредитування було продовжено на 60 днів.

Апеляційний суд не погоджується з зазначеними доводами апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом: 2812,50 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
Згідно з п. 1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 
У п. 2.2.3 кредитного договору зазначено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгацій) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

Як вбачається з відомості про щоденні нарахування та погашення, долученої до позову, та документу під назвою «Виписка з особового рахунка за кредитним договором № 100099106 від 25 травня 2021 року» за підписом директора ТОВ «Мілоан», станом на 09 червня 2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав.

Отже, заявляючи вимоги про стягнення з відповідача відсотків у розмірі 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, нарахованих за межами 15 днів кредитування, що визначено договором, позивач посилався на факт продовження строку договору.
При цьому позивач не звернув уваги, що неповернення кредиту у визначений договором строк, в даному випадку після спливу 15 днів кредитування, свідчить не про продовження строку договору, а про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань, що також підтверджується формулюванням п. 2.2.3 кредитного договору («Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту)»).

Як наслідок, у п. 2.3.1 договору визначено відповідні комісії за управління та обслуговування кредиту за період, що перевищує строк користування кредитом, а саме 3 % за користування коштами протягом 3 днів, 5 % за користування коштами протягом 7 днів і 10 % за користування коштами протягом 15 днів.
Зі змісту вказаних положень договору вбачається, що проценти, передбачені п. 6.1 кредитного договору, у розмірі 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом договір пов`язує з неповерненням у встановлений договором строк кредитних коштів, а відтак по суті це є санкцією для позичальника.

Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду.

Звертаючись до суду із позовом, позивач не заявляв вимоги про застосування судом ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Враховуючи споживчий характер правовідносин, апеляційний суд виходить із того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з фінансовою установою фактично не є рівними.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав до стягнення на користь позивача відсотків, нарахованих за межами строку кредитування, що визначений в п. 1.3 договору, оскільки підставою до їх нарахування фактично є неналежне виконання позичальником умов договору, а саме неповернення кредитних коштів у встановлений п. 1.3 договору строк, що має наслідком відповідальність, визначену ст. 625 ЦК України, а не право нараховувати відсотки на підставі ст. 1048 ЦК України.

Висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та правовим позиціям Верховного Суду, ґрунтуються на наявних у справі доказах та не спростовуються помилковими доводами апеляційної скарги.

Не спростовують правильних висновків суду першої інстанції і не є самі по собі підставою для задоволення позову доводи апеляційної скарги, що після отримання права вимоги до відповідача позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося, і що у своєму позові позивач не має наміру стягнути з відповідача штраф, санкції чи пеню, а лише тіло кредиту, прострочену заборгованість за сумою відсотків та прострочену заборгованість за комісією.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до незгоди із рішенням суду першої інстанції і переоцінки доказів та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Оскільки за результатами апеляційного перегляду апеляційна скарга залишається без задоволення, перерозподілу судових витрат апеляційним судом відповідно до ст. 141 ЦПК України не здійснюється.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» залишити без задоволення.
Рішення Бородянського районного суду Київської області від 19 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді : Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.