ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2026 року 	м.Дніпро	справа № 398/3817/25 2-адр/398/3/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на додаткове рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 вересня 2025 року у справі № 398/3817/25 (2-адр/398/3/25) (суддя Сердюк Н.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задоволено. Судом визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 4973456 від 14.06.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення частини 1 статті 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 190 грн., та закрито справу про адміністративне правопорушення.
14.09.2025 до суду першої інстанції від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з відповідача витрати на оплату послуг адвоката в сумі 5 000 грн..
Додатковим рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 вересня 2025 року заяву представника позивача задоволено частково. Судом стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.. В задоволенні іншої частини вимог заяви відмовлено.
Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить додаткове рішення скасувати, як таке, що прийняте з порушенням норм процесуального права, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі.
Скарга обґрунтована тим, що розмір гонорару представника повивача є неспівмірним із складністю справи. Справа, яка розглядається, по своїй суті є нескладною.
Представником позивача подано письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві просить додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, зазначає наступне.
Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 5 000 грн., надану адвокатом Долина Л.Г., заявник надав копії: договору між адвокатом Долиною Л.Г. та ОСОБА_1 16.06.2025 про надання правничої допомоги б/н; Акт надання правничих послуг 06.09.20.25 № 9 (відповідно до якого загальна вартість наданих послуг складає 5 000 грн.); квитанції від 06.09.2025 №9 про сплату гонорара в розмірі 5 000 грн..
Задовольняючи частково заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції врахував необхідність відшкодування позивачу таких витрат, з урахуванням критеріїв співмірності, розумності, у розмірі 3 000 грн..
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.
Так, згідно п. 4 ч.1ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012 (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону, видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Відповідно до ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Колегія суддів, дослідивши надані позивачем документи, приходить до висновку, що позивачем підтверджено понесення судових витрат на правничу допомогу у даній справі.
Судом першої інстанції досліджені документи, надані позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу, та з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, дана справа є справою незначної складності, суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення заяви шляхом присудження на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача і дана сума є співмірною із предметом позову.
Дослідивши обставини та матеріали справи, аргументи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив додаткове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 вересня 2025 року у справі № 398/3817/25 (2-адр/398/3/25) - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак