ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/1484/25  Номер провадження 22-ц/814/671/26	Головуючий у 1-й інстанції Малицька О. Л.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Дряниці Ю.В., Обідіної О.І., при секретарі судового засідання Буйновій О.П.,-
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 серпня 2025 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_2 звернувся до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди.
Свій позов мотивує тим, що 04 грудня 2020 року ОСОБА_1 в м. Пирятині по вул. Героїв Майдану, керуючи транспортним засобом Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 допустив зіткнення з транспортним засобом Ford Focus д.н.з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушив вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху України. Вказані транспортні засобі отримали механічні пошкодження. Вказані обставини підтверджуються постановою Пирятинського районного суду від 01.08.2022 року. Відповідно до висновку експерта від 15 грудня 2020 року за результатами проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля Ford ОСОБА_3 .З НОМЕР_2 розмір матеріального збитку завданого позивачу, станом на 04 грудня 2020 року, становить 80727,14 гривень. Вказані обставини підтверджуються Висновком експерта від 15.12.2020 року. 
Постановою Пирятинського районного суду Полтавської області від 01 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Постановою Полтавського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року постанова Пирятинського районного суду від 01 серпня 2022 року залишена без змін. Вказані обставини підтверджуються постановою Пирятинського районного суду від 01.08.2022 року та постановою Полтавського апеляційного суду від 22.12.2022 року. 
Згідно з рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 25 листопада 2024 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5000 гривень, а суд також з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 80727,14 гривень майнової шкоди. Проте, постановою Полтавського апеляційного суду Полтавської області від 21 травня 2025 року рішення Пирятинського районного суду Полтавської області в частині стягнення майнової шкоди у розмірі 80727,14 гривень з Моторного (транспортного) страхового бюро України скасовано. В своїй постанові Полтавський апеляційний суд зазначив, що у зв`язку із пропуском потерпілого річного строку для звернення до страховика з вимогою про стягнення страхового відшкодування майнового характеру його право на отримання страхового відшкодування шкоди не підлягає захисту. Крім цього зазначив, що відповідно до у постанови Великої Палати Верховного суду від 14.12.2021 у справі №147/66/17 зазначено, що право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП. Вказані обставини підтверджуються Постановою Полтавського апеляційного суду Полтавської області від 21.05.2025 року. Просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 80727,14 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 гривень.
Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 серпня 2025 року позов було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 80727,14 гривень.(вісімдесят тисяч сімсот двадцять сім грн. 14 коп. ). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять грн.. 20 коп.) за подання позову.
З даним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 серпня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову про відшкодування майнової шкоди відмовити.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що рішення суду підлягає скасуванню з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду обставинами справи, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що будь-яких дій чи бездіяльності, які б призвели до відмови МТСБУ у виплаті майнової шкоди ОСОБА_2 за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, не вчиняв.
Акцентує увагу суду, що саме бездіяльність ОСОБА_2 призвела до позбавлення можливості отримання ним відшкодування спричинених йому матеріальних збитків.
Відзив на адресу Полтавського апеляційного суду не надходив.
Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що 04 грудня 2020 року ОСОБА_1 в м .Пирятині по вул. Героїв Майдану, керуючи транспортним засобом Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_3 допустив зіткнення з транспортним засобом Ford Focus д.н.з НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушив вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху України. Вказані транспортні засобі отримали механічні пошкодження.
Постановою Пирятинського районного суду Полтавської області від 01.08.2022, яка залишена без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 22.12.2022, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Винним у даній дорожньо-транспортній пригоді визнано водія ОСОБА_1 , який є власником джерела підвищеної небезпеки автомобіля Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_3 , яким він керував. Внаслідок вказаного зіткнення автомобілю Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_2 , були спричинені технічні пошкодження.
Саме з дня ухвалення постанови Полтавського апеляційного суду від 22.12.2022, позивач набув право для пред`явлення вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП, так як відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та судом було встановлено факт його винуватості в ДТП.
Відповідно до висновку експерта №076/20 від 15.12.2020 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_4 , розмір (вартість) матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_4 , станом на день ДТП - 04.12.2020 становить - 80 727,14 грн.
Як вбачається з рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 25.11.2024 року в цивільній справі № 544/2873/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, то позивач ОСОБА_2 первинно звернувся з позовом до ОСОБА_1 , однак за клопотанням позивача співвідповідачем було залучено МТСБУ.
В постанові Полтавського апеляційного суду від 25.05.2025, судом констатовано той факт, що 06.11.2024 до Пирятинського районного суду Полтавської області надійшло клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Орла В.І., в якому просив суд: - стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000 грн моральної шкоди; стягнути з МТСБУ на користь ОСОБА_2 80 727,14 грн майнової шкоди; стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати.
Отже, предметом розгляду цивільної справи № 544/2873/23 за позовом ОСОБА_4 в.о. до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, з урахуванням клопотання від 06.11.2024, (яке вище зазначене) було: - стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000 грн моральної шкоди; - стягнення з МТСБУ на користь ОСОБА_2 80727,14 грн матеріальної шкоди.
Проте, постановою Полтавського апеляційного суду Полтавської області від 21 травня 2025 року рішення Пирятинського районного суду Полтавської області в частині стягнення майнової шкоди у розмірі 80727,14 гривень з Моторного (транспортного) страхового бюро України скасовано. В своїй постанові Полтавський апеляційний суд зазначив, що у зв`язку із пропуском потерпілого річного строку для звернення до страховика з вимогою про стягнення страхового відшкодування майнового характеру його право на отримання страхового відшкодування шкоди не підлягає захисту. Крім цього зазначив, що відповідно до у постанови Великої Палати Верховного суду від 14.12.2021 у справі №147/66/17 зазначено, що право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.
Як вбачається з матеріалів справи, то позивачу було відмовлено у позові до МБТСУ, оскільки ним пропущено річний термін звернення до страхової, який є присічним і поновленню не підлягає, а тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з досліджених доказів судом встановлено, що позивач пред`явив позовні вимоги саме до винуватця ДТП як до належного відповідача, а обраний ним спосіб захисту відповідає положенням ст. 16 ЦК України.
Водночас припинення права на поновлення чи захист порушеного права, зокрема права на відшкодування шкоди за рахунок певної особи, не означає припинення самого цивільного права як такого. Наслідком цього є лише неможливість отримати відновлення порушеного права або відшкодування шкоди саме від конкретної особи, при цьому особа не позбавляється права звернутися за захистом чи відновленням порушеного права до іншого боржника, якщо такий існує.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт З частини другої статті 11 ЦК України). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України).
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8 та 9 частини другої статті 16 ЦК України).
Відповідно до вимог статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини 1, 2 та 5 статті 1187 Цивільного кодексу України Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, Якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно з ч.3 та ч.5 ст.1187 ЦК України, власник (володілець) не зобов`язаний відшкодовувати майнову шкоду, якщо доведе, що: 1) транспортним засобом незаконно заволоділа третя особа (викрадення авто); 2) шкоду завдано внаслідок непереборної сили (форс-мажору); 3) шкода виникла з умислу потерпілого. Ці обставини повинні бути підтверджені доказами (наприклад, матеріалами кримінального провадження щодо викрадення або довідкою Торгово-промислової палати про форс-мажор). Якщо наявний один із зазначених випадків, суд може звільнити власника авто від обов`язку компенсувати збитки. В інших же ситуаціях діє загальне правило: винуватець ДТП відшкодовує завдану шкоду в повному обсязі. 
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 04 грудня 2020 року ОСОБА_1 в м. Пирятині по вул. Героїв Майдану, керуючи транспортним засобом Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_3 допустив зіткнення з транспортним засобом Ford Focus д.н.з НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушив вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху України. Вказані транспортні засобі отримали механічні пошкодження.
Постановою Пирятинського районного суду Полтавської області від 01.08.2022, яка залишена без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 22.12.2022, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Винним у даній дорожньо-транспортній пригоді визнано водія ОСОБА_1 , який є власником джерела підвищеної небезпеки автомобіля Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_3 , яким він керував. Внаслідок вказаного зіткнення автомобілю Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_2 , були спричинені технічні пошкодження.
Саме з дня ухвалення постанови Полтавського апеляційного суду від 22.12.2022, позивач набув право для пред`явлення вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП, так як відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та судом було встановлено факт його винуватості в ДТП.
Відповідно до висновку експерта №076/20 від 15.12.2020 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_4 , розмір (вартість) матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_4 , станом на день ДТП - 04.12.2020 становить - 80 727,14 грн.
Як вбачається з рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 25.11.2024 року в цивільній справі № 544/2873/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, то позивач ОСОБА_2 первинно звернувся з позовом до ОСОБА_1 , однак за клопотанням позивача співвідповідачем було залучено МТСБУ.
В постанові Полтавського апеляційного суду від 25.05.2025, судом констатовано той факт, що 06.11.2024 до Пирятинського районного суду Полтавської області надійшло клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Орла В.І., в якому просив суд: - стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000 грн моральної шкоди; стягнути з МТСБУ на користь ОСОБА_2 80 727,14 грн майнової шкоди; стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати.
Отже, предметом розгляду цивільної справи № 544/2873/23 за позовом ОСОБА_4 в.о. до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, з урахуванням клопотання від 06.11.2024, (яке вище зазначене) було: - стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000 грн моральної шкоди; - стягнення з МТСБУ на користь ОСОБА_2 80727,14 грн матеріальної шкоди.
Проте, постановою Полтавського апеляційного суду Полтавської області від 21 травня 2025 року рішення Пирятинського районного суду Полтавської області в частині стягнення майнової шкоди у розмірі 80727,14 гривень з Моторного (транспортного) страхового бюро України скасовано, та відмовлено в їх задоволенні у зв`язку із пропуском потерпілим річного строку для звернення до страховика з вимогою про стягнення страхового відшкодування майнового .
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду, оскільки позивач правомірно звернувся з позовом саме до винуватця ДТП як до належного відповідача, а обраний ним спосіб захисту відповідає вимогам статті 16 ЦК України.
Водночас припинення можливості реалізації права на захист чи на відшкодування шкоди за рахунок конкретної особи не є припиненням самого цивільного права. У таких випадках ідеться лише про втрату можливості отримати відшкодування від певного боржника, у зв`язку з спливом позовної давності щодо одного із зобов`язаних суб`єктів. Саме право на відшкодування шкоди при цьому зберігається, а особа не позбавляється можливості звернутися з відповідними вимогами до іншого боржника, якщо такий існує.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, не бере до уваги, оскільки вони зводяться з явною незгодою з рішенням суду першої інстанції та ухиленням відповідача від виконання зобов`язання.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
На підставі вищевикладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 серпня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 02 березня 2026 року.

Головуючий суддя : __________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ Ю.В. Дряниця _________________ О.І. Обідіна