г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області	

Справа № 213/5337/25
Номер провадження 2/213/211/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого – судді Нестеренка О.М.,
секретар судового засідання – Близнюк Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. 
28.10.2025 до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вказана позовна заява. 
Позивач просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з травня 2024 року по 27 жовтня 2025 року (включно) у сумі 119567,00 грн. відповідно до уточнених позовних вимог представник позивача просила зменшити позовні вимоги до 103787,49 грн.
Позов обґрунтовано обставинами: 
Позивач та відповідач мають трьох неповнолітніх дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у цивільній справі №213/2379/24 шлюб між сторонами було розірвано.
На підставі судового наказу, виданого Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у цивільній справі №213/2380/24 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі частини з усіх видів заробітної плати (доходів) відповідача.
05.07.2024 Інгулецьким ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області ПМУМЮ (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження на підставі судового наказу.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, остання складає станом на 01.10.2025 119567,00 грн.
Позивачем наводиться розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з травня 2024 по 27.10.2025, який складає 274794,20 грн. 
Враховуючи приписи ст. 196 СК України, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені), але не більше 100 відсотків заборгованості, тобто 103787,49 грн (за уточненим розрахунком), що є 100 відсотками заборгованості по сплаті аліментів за вказаний період. 
Позиція відповідача
01.12.2025 надійшов відзив, у якому відповідач заперечує розмір неустойки (пені) та просить задовольнити частково вимоги на суму 50 000 грн, обґрунтовуючи таким. 
Враховуючи, що судовий наказ це спрощена форма судового рішення для безспірного стягнення коштів або майна, яка видається без виклику до суду та повідомлення боржника, відповідач не був обізнаний із наявністю судового наказу. Крім того, відповідач вказує, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 05.07.2024 була надіслана на адресу АДРЕСА_1 , де зареєстрована і проживає позивач ОСОБА_1 , а відповідач не проживає з травня 2024. 
Відповідач також наводить власний розрахунок пені за червень, липень та серпень 2024.
Також зазначається, що з травня 2025 відповідач офіційно працевлаштувався на ТОВ «Севіс», а з 07.08.2025 працює за сумісництвом на ТОВ «Кантрі Плюс». Ця інформація була витребувана державним виконавцем шляхом запиту до ПФУ 08.09.2025, але постанова про відрахування з заробітної плати була направлена органам ДВС за місцем роботи 27.11.2025, тому перерахунок боргу з врахуванням доходів відповідача за період з травня по листопад 2025 здійснено не було. 
Відповідач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у нього народилась дитина, а його дружина фактично здійснює догляд за нею, тому відповідач зараз утримує трьох дітей від попереднього шлюбу, дитину, що народилась у новому шлюбі, та дружину, яка здійснює догляд за дитиною.
Відповідач влаштувався на другу роботу, щоб покращити матеріальний стан сім`ї, але попри все загальний дохід без відрахувань становить близько 16585 грн за обома місцями роботи.
ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
28.10.2025 позовна заява надійшла до суду разом із клопотанням про витребування копії виконавчого провадження.
31.10.2025 та 10.11.2025 надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача.
10.11.2025 ухвалою судді провадження у справі було відкрито, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, задоволено клопотання про витребування доказів.
01.12.2025 від відповідача надійшов відзив, клопотання про витребування копії виконавчого провадження та заява про розгляд справи без участі відповідача.
08.01.2026 надійшла заява про зменшення позовних вимог.
13.02.2026 на виконання ухвали надійшла копія виконавчого провадження.
Інших заяв, клопотань від сторін до суду не надходило. 
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.
Судом встановлено, що відповідач по справі є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 9, 10, 11).
Крім того, відповідач також на утриманні має ще одну малолітню дитину – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 37). 
Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.08.2024 у цивільній справі №213/2379/24 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 8).
25.04.2025 між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_7 було укладено шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с. 38).
На підставі судового наказу, виданого Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.06.2024 у цивільній справі №213/2380/24 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі частини з усіх видів заробітної плати (доходів) відповідача, починаючи з 28.05.2024 і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 12).
05.07.2024 на підставі заяви ОСОБА_1 державним виконавцем Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області ПМУ Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження №75470360 (а.с. 13, 66).
Відповідно до матеріалів виконавчого провадження, на супровідному листі щодо відкриття виконавчого провадження та направлення постанови боржнику, дійсно зазначена адреса: АДРЕСА_1 . Однак міститься власноручний запис «отримав особисто 11.07.24 підпис».
Також згідно з матеріалами виконавчого провадження у відповідача відсутнє будь-яке нерухоме чи рухоме майно.
Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.12.2025 видно, що державним виконавцем було проведено перерахунок заборгованості відповідно до доходів боржника з травня по листопад 2025 (а.с. 54).
Відповідно до проведеного позивачем оновленого розрахунку, за період з травня 2024 по 27.10.2025 розмір пені складає 261 370,03 грн.
Розрахунок пені проведено за формулою: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%, тобто пеня обрахована за кожним простроченим місячним (періодичним) платежем. 
Водночас, з урахуванням приписів ст. 196 СК України, розмір пені, який просить стягнути позивач з травня 2024 по 27.10.2025 становить 103787,49 грн, що є 100 відсотками заборгованості по сплаті аліментів за вказаний період. 
Відповідно до довідки про доходи від 24.11.2025, ОСОБА_2 отримував заробітну плату у ТОВ «Севіс», за період з травня 2025 по жовтень 2025 отримував заробітну плату у розмірі 8500 грн щомісяця (а.с. 94).
Відповідно до довідки від 19.11.2025, ОСОБА_2 отримував заробітну плату у ТОВ «КАНТРІ ПЛЮС», за період з 07.08.2025 по 31.10.2025 сукупно отримав заробітну плату у розмірі 24 255,26 грн (а.с. 95).
В судове засідання сторони не з`явились, їх належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).
Абзацом першим частини першої статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частина друга статті 196 СК України).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
V. Висновки суду та мотиви прийнятного рішення.
Відповідно до ч. 1, 2ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Частинами 1, 3 статі 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Виходячи зі встановлених доказів, фактичних обставин справи та вищевказаних норм матеріального права, суд дійшов висновку про доведеність наявності у відповідача заборгованості зі сплати аліментів, яка розрахована державним виконавцем за період з травня 2024 по 27.10.2025.
Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.
Водночас відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Верховний Суд у своїй постанові від 18 квітня 2025 року у справі № 932/541/23 зауважив, що парламент встановив у частині першій статті 196 СК максимальну межу для пені, передбачивши, що розмір пені не повинен перевищувати розміру заборгованості, на яку вона нараховується. Окрім цього в сфері судового розсуду перебуває вирішення питання про зменшення пені (частина друга статті 196 СК). Тобто алгоритм визначення розміру пені, який підлягає стягненню на користь одержувача аліментів, полягає в наступному: спочатку з урахуванням максимальної межі визначається пеня, після цього з`ясовується чи є підстави для її зменшення. При вирішенні питання про стягнення пені (статті 196 СК) законодавець надає суду право зменшувати розмір пені, а не звільняти платника аліментів від її сплати. Тлумачення частини другої статті 196 СК свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох підстав, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них. Суд при вирішенні питання про зменшення розміру неустойки враховує матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити свій матеріальний та/або сімейний стан як підстави для зменшення розміру пені. Такий матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів має доводитися платником на момент коли відбулося прострочення чи повна несплата аліментів. Визначення справедливого та розумного розміру пені при застосуванні конструкції зменшення розміру пені належить до суддівського розсуду. Суд має забезпечити, щоб зменшення пені не порушувало права одержувача аліментів, але водночас не створювало надмірного фінансового навантаження для платника аліментів. Пеня має бути співрозмірною з правопорушенням (зокрема, прострочення, невиконання зобов`язань, наявність/відсутність часткової оплати). Розмір пені має залишатися співрозмірним із розміром основного зобов`язання, тому суд не може зменшувати пеню до такої міри, що виключала б її роль як «стимулу» для своєчасного виконання аліментних зобов`язань.
Суд враховує, що сімейний стан відповідача змінився, в нього на утриманні також перебуває малолітня дитина, що впливає на його матеріальне становище. 
Щомісячний сукупний дохід за двома місцями роботи відповідача становить приблизно 17000 грн, нерухоме або рухоме майно – відсутнє, а сплата неустойки не замінює основного зобов`язання зі сплати аліментів.
Системно проаналізувавши приписи чинного законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, зменшивши неустойку до 50 000 грн.
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивач при подачі позову до суду звільнена від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1221,20 грн.
Керуючись статтями 155, 180, 196 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10-13, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд  -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн 00 коп. 
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривні 20 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення складено та підписано суддею 23.02.2026 без проголошення.
Відомості про сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя О.М. Нестеренко