ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2026 р. 	Справа № 440/13656/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 року (ухвалене суддею Чесноковою А.О.) в справі № 440/13656/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Військової частини НОМЕР_1   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невключення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористані дні оплачуваних відпусток в загальній кількості 111 днів, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", та провести її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 р. частково задоволено позов, а саме: визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у не включенні до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток за 2024 рік; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток за 2024 рік, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», та провести її виплату з урахуванням раніше виплачених сум; в іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати частково та прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити його позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи. Позивач вважає, що компенсація обраховується за всі, без виключення, дні невикористаної відпустки, у зв`язку з чим перерахунку підлягає грошова компенсація за невикористані 111 днів оплачуваних відпусток.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, відповідач також подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи. Відповідач вважає, що Військову частиною НОМЕР_1 при нарахуванні у грудні 2024 року позивачу грошової компенсації за невикористані дні відпусток у зв`язку зі звільненням його з військової служби правомірно не включено до складу місячного грошового забезпечення додаткову винагороду на період дії воєнного стану, оскільки вона на той момент належала до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, а не до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення. 
Позивач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги позивача підлягають задоволенню, та вимоги апеляційної скарги відповідача не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 . 
Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.12.2024 р. №363, підполковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 30.11.2024 р. №380 за підпунктом «б» (за станом здоров`я – за наявності інвалідності (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжити військову службу), відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу») виключивши його зі списків особового складу з 23.12.2024 р.
Відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2024 р. №363, позивачу нараховано грошову компенсацію за щорічну невикористану основну відпустку у розмірі 69 днів за 2022-2024 роки та за щорічну додаткову відпустку як учаснику бойових дій у розмірі 42 дні за 2022-2024 роки.
Оскільки зі змісту наказу неможливо встановити, чи при обрахуванні компенсації за невикористані дні відпустки враховувалась додаткова грошова винагорода, 04.03.2025 р. до Військової частини НОМЕР_1 в інтересах позивача направлявся адвокатський запит з проханням: надати довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 , з урахуванням відомостей про нарахування додаткової грошової винагороди; надати інформацію чи було враховано додаткову грошову винагороду, отриману ОСОБА_1 , при обрахунку грошової компенсації за невикористану щорічну основну та додаткову відпустку за 2022-2024 роки; надати інформацію про період який взято було для обрахування розміру місячного грошового забезпечення для визначення одноденного розміру грошового забезпечення при розрахунку компенсації за невикористані відпустки у 2022-2024 роках.
04.03.2025 р. подано адвокатський запит до Військової частини НОМЕР_3 з проханням надати довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період проходження служби у Військовій частині НОМЕР_3 , з урахуванням відомостей про нарахування додаткової грошової винагороди.
23.05.2025 р. подано адвокатський запит до Військової частини НОМЕР_4 з проханням надати довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період проходження служби у Військовій частині НОМЕР_4 , з урахуванням відомостей про нарахування додаткової грошової винагороди.
Також, 23.05.2025 р. подано адвокатський запит до Військової частини НОМЕР_1 з проханням надати інформацію чи було враховано додаткову винагороду (передбачену Постановою КМУ від 28.02.2022 р. № 168), отриману ОСОБА_1 , при обрахунку грошової компенсації за невикористану щорічну основну та додаткову відпустку за 2022-2024 роки. 
09.06.2025 р. повторно подано адвокатський запит до Військової частини НОМЕР_1 з проханням надати інформацію які складові елементи щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення враховувались при обрахунку грошової компенсації за невикористану відпустку ОСОБА_1 за 2022-2024 роки.
Також 09.06.2025 р. повторно подано адвокатський запит до Військової частини НОМЕР_3 з проханням надати довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період проходження служби у Військовій частині НОМЕР_3 , з урахуванням відомостей про нарахування додаткової грошової винагороди.
23.06.2025 р. отримано відповідь від Військової частини НОМЕР_3 в якій надано довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_3 .
11.09.2025 р. отримано відповідь від Військової частини НОМЕР_1 відповідно до якої додано картки особового рахунку ОСОБА_1 під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до довідок про грошове забезпечення, позивач отримував додаткову грошову винагороду під час проходження військової служби.
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невключення до складу грошового забезпечення сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток, звернувся до суду із цим позовом. 
Задовольняючі частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що додаткова винагорода, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 входить до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункової величини), з якого обчислюється розмір компенсації за невикористані ним дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки.
Відмовляючи в іншій частині позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки додаткова винагорода виплачувалась позивачу лише в 2024 році, то відповідно її розмір повинен враховуватися для компенсації невикористаних позивачем днів щорічної основної та додаткової відпустки за 2024 рік. 
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-XII (в подальшому - Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначено перелік складових грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Згідно з п. 1 ст. 10-1 Закону № 2011-XII, військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. 
Відповідно до абз. 3 п.14 ст.10-1 Закону України № 2011-XII у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в подальшому - Постанова № 704), окрім тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та розмірів надбавки за вислугу років також затверджено додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з п. 3 Постанови № 704, виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. № 260 (в подальшому - Порядок № 260; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення, зокрема, включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Пунктом 16 розділу І Порядку № 260 встановлено, що виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України.
Відповідно до п. 6 розд. ХХХІ Порядку № 260, розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в подальшому - Постанова № 168), у пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000,00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000,00 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Судовим розглядом встановлено, що додаткова винагорода, запроваджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», нараховувалась та виплачувалася позивачу за період з березня 2022 р. по листопад 2023 р., та з січня 2024 р. по вересень 2024 р., що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення від 23.06.2025 р. №1559/9280, та карткою особового рахунку за 2024 р. 
Відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2024 р. №363, позивачу нараховано грошову компенсацію за щорічну невикористану основну відпустку у розмірі 69 днів за 2022-2024 роки та за щорічну додаткову відпустку як учаснику бойових дій у розмірі 42 дні за 2022-2024 роки.
Вирішуючи питання, чи враховується передбачена Постановою №168 додаткова винагорода до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється компенсація за невикористані щорічні додаткові відпустки як учаснику бойових дій та компенсація за невикористану щорічну основну відпустку, Верховний Суд у постанові від 23.09.2024 у справі №240/32125/23 дійшов висновку, що на відміну від правил обчислення розміру допомоги для оздоровлення, пункт 6 розділу ХХХІ Порядку №260 не містить жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір відповідної компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток.
Верховний Суд у постанові від 20.12.2024 р. в справі № 240/21650/23 зазначив, що за приписами підпункту 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 до розрахунку компенсації за всі невикористані військовослужбовцем дні щорічної основної відпустки включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. Тому при обчисленні розміру таких виплат, відповідач був зобов`язаний урахувати суму винагороди, яку позивач отримував перед звільненням.
Таким чином, враховуючи те, що додаткова винагорода, запроваджена Постановою №168 є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, Верховний Суд дійшов висновку, що вказана винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункова величина), з якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані позивачем дні оплачуваних відпусток.
Аналогічні правові висновки сформовано Верховним Судом у постановах від 10.04.2025 у справах №240/2078/24, №420/35446/23, від 22.05.2025 у справі №240/4156/24, від 10.09.2025 у справі №240/2400/24, від 30.10.2025 в справах № 240/33499/23, № 240/3749/24, від 29.01.2026 у справі № 240/31199/23, які в силу ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковими для врахування при розгляді даної справи.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 30.01.2019 р. в справі №755/10947/17 суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.
Застосовуючи наведені вище норми права, з урахуванням вказаних висновків Верховного Суду, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач протиправно не включив щомісячну додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, до складу суми місячного грошового забезпечення, з якого позивачу нараховувалась та виплачувалась компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток в загальній кількості 111 днів.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою № 168, має тимчасовий характер та не може входити до складу грошового забезпечення військовослужбовців, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки пункт 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 не містить жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір відповідної компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток. Навпаки, за приписами указаної норми, до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.
Оскільки додаткова винагорода, запроваджена постановою Кабінетом Міністрів України №168 є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, нараховувалась та виплачувалась позивачу з березня 2022 року до дня його звільнення з військової служби, суд апеляційної інстанції вважає, що указана винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункової величини), з якого обчислюється розмір компенсацій, як за основну, так і невикористану додаткову відпустки.
Натомість, відповідачем безпідставно при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій) не включено вказану вище грошову винагороду.
Отже, доводи апеляційної скарги, що при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток (невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки) не підлягає включенню додаткова винагорода передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, є необґрунтованими та суперечать висновкам суду.
Суд апеляційної інстанції не приймає посилання відповідача на висновки Верховного Суду, викладені у постановах у справах №№200/1564/24 та 240/2921/23 через відмінність фактичних правовідносин. Так, спірним в справі №200/1564/24 було питання невключення до довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію сум додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядовою і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», для цілей призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У справі №240/2921/23 спірним було питання розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування індексації та грошової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Між тим, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, що додаткова винагорода передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. виплачувалась позивачу лише в 2024 році, то відповідно її розмір повинен враховуватися для компенсації невикористаних позивачем днів щорічної основної та додаткової відпустки за 2024 рік, оскільки з матеріалів справи встановлено, що додаткова винагорода визначеною постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. нараховувалася та виплачувалася позивачу з березня 2022 р. по вересень 2024 р. 
Отже, додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, виплачувалася ОСОБА_1 у період проходження ним військової служби, та ця винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача, тому відповідач при обчисленні розміру грошової компенсації за всі невикористані дні оплачуваних відпусток (основної відпустку у розмірі 69 днів за 2022-2024 роки та за щорічну додаткову відпустку як учаснику бойових дій у розмірі 42 дні за 2022-2024 роки) мав враховувати додаткову винагорода передбаченою постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. 
Отже, суд першої інстанції вищенаведеного не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. 
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 р., та ухвалити в постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити, а саме: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невключення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористані дні оплачуваних відпусток в загальній кількості 111 днів, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", та провести її виплату з урахуванням раніше виплачених сум. 
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 в справі № 440/13656/25 скасувати.
Ухвалити постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невключення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористані дні оплачуваних відпусток в загальній кількості 111 днів, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", та провести її виплату з урахуванням раніше виплачених сум. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Л.В. Любчич   О.А. Спаскін