Справа № 191/256/26 
Провадження № 2/191/177/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Синельникове 

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Чорної О.В.,
за участі секретаря судового засідання Силкіної О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача Лисенко О.С. звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором №13.07.2023-100002066 від 13.07.2023 року в загальному розмірі 6528 грн., а також судового збору в сумі 2662,40 грн.
Позов мотивований тим, що 13.07.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір (оферти) №13.07.2023-100002066.
Відповідно до умов укладеного договору, відповідач отримав кредит у розмірі – 4000,00 грн., строком на 42 дні, дата повернення (виплати) кредиту - 23.08.2023. Первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання (надалі – "первинний період"), черговий період користування кредитом – кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду (надалі – "черговий період"). Договором передбачена процентна ставка – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2.1% за 1(один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. 
Кредитний договір (оферти) №13.07.2023-100002066 від 13.07.2023р. переоформлено шляхом укладення між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 кредитного договору (оферти) № 07.08.2023-010000633 від 07.08.202 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору.
Відповідно до умов укладеного договору, відповідач отримав кредит у розмірі – 4000,00 грн., строком на 42 дні, дата повернення (виплати) кредиту 17.09.2023. Первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання (надалі – "первинний період"), черговий період користування кредитом – кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду (надалі – "черговий період"). Договором передбачена процентна ставка – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2.1% за 1(один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. 
Позивач стверджує, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання ТОВ «Споживчий центр», а саме отримавши кредитні кошти.
Відповідно до розрахунків позивача, станом на момент подання до суду позовної заяви, відповідач має заборгованість перед банком у розмірі 6528,00 грн.
Також стверджує, що відповідач не повернув в повному обсязі кредит ТОВ «Споживчий центр», а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед ТОВ «Споживчий центр» за кредитним договором, після спливу строку кредитування встановленого умовами кредитного договору. 
Ухвалою суду від 22.01.2026року відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у спрощеному позовному порядку з викликом сторін.
В судові засідання, призначені на 02.03.2026 року та на 30.03.2026 року, сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. 
Представник позивача Лисенко О.С. в позовній заяві зазначила про можливість розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. 
Відповідач ОСОБА_1 про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву, заяв та клопотань до суду не подавав. 
Ухвалою суду від 30.03.2026 року суд постановив розглядати справу в заочному порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 
Судом встановлено, що 13.07.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №13.07.2023-100002066 в електронній формі.
Відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор А413, для підписання кредитного договору №13.07.2023-100002066 від 13.07.2023 року, підтвердження ознайомлення з супутніми документами, яким він скористався для укладення договору з позивачем. 
Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» взяв на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит, на наступних умовах: сума кредиту 4000 грн. 00 коп., строк кредитування 42 дні, дата повернення кредиту – 23.08.2023; первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання (надалі – "первинний період"), черговий період користування кредитом – кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду (надалі – "черговий період"). Договором передбачена процентна ставка – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2.1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит.
Згідно з п. 3.1, 3.2 Договору, кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, тобто, є споживчим.
Відповідно до п. 4.1 кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача за реквізитами платіжного засобу 4149-49ХХ-ХХХХ-6656.
В договорі зазначено, що проценти нараховуються з дня надання кредиту (включаючи безпосередньо день надання кредиту) включно до дати його фактичного повернення. 
Судом також встановлено, що 07.08.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №07.08.2023-010000633 в електронній формі.
Відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор А629, для підписання кредитного договору №07.08.2023-010000633 від 07.08.2023 року, підтвердження ознайомлення з супутніми документами, яким він скористався для укладення договору з позивачем. 
Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» взяв на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит, на наступних умовах: сума кредиту 4000 грн. 00 коп., строк кредитування 42 дні, дата повернення кредиту – 17.09.2023; Первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання (надалі – "первинний період"), черговий період користування кредитом – кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду (надалі – "черговий період"). Договором передбачена процентна ставка – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2.1% за 1(один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит.
Згідно з п. 3.1, 3.2 Договору, кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до п. 4.1 кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача за реквізитами платіжного засобу 4149-49ХХ-ХХХХ-6656.
В договорі зазначено, що проценти нараховуються з дня надання кредиту (включаючи безпосередньо день надання кредиту) включно до дати його фактичного повернення. 
Позивачем наданий розрахунок заборгованості за договором 07.08.2023-010000633 від 07.08.2023; згідно розрахунку станом на 06.01.2026 ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 6528,00 грн, яка складається з: основний борг – 4000,00 грн.; залишок відсотків – 2528,00 грн.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Згідно ч. 3 ст.11 Закону «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Судом встановлено, що для підписання кредитних договорів ОСОБА_1 було використано електронні підписи одноразові ідентифікатори відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитні договіри.
Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем ОСОБА_1 таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.
Отже, кредитні договори між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб-сайті позивача подав заявки на отримання кредитів за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредитів шляхом натискання відповідних кнопок, після чого позивачем надіслано відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразові ідентифікатори у вигляді смс-коду, які відповідач і використав для підтвердження підписання кредитних договорів, що укладення кредитних договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, ці правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі.
Суд зауважує, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитні договори не були би укладені сторонами, а тому ці правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Суд також встановив, що 01.11.2020 року ТОВ «Споживчий центр» та АТ КБ «Приватбанк» уклали договір про надання послуг в системі LiqPay №4507, відповідно до якого АТ КБ «Приватбанк» надає дистанційне обслуговування, фінансові послуги з прийому та відправлення платежів за допомогою системи LiqPay, а також забезпечує технологічне обслуговування з прийому платежів та перерахування грошових коштів за розпорядженням ТОВ «Споживчий центр» на банківські картки платників.
Отримання грошових коштів ОСОБА_1 підтверджується квитанцією №2339161534, згідно з якою 13.07.2023 о 17:09 успішно перераховано кошти у сумі 4000,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 , призначення платежу: Видача за договором №13.07.2023-100002066.
Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитним договором. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання ТОВ «Споживчий центр», а саме - отримавши кредитні кошти.
Разом з тим, суд встановив, що відповідно до заявки позичальника про перекредитування/зарахування від 07.08.2023, на підставі ст. 601 ЦК України, позичальник просить зарахувати вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 4000 грн. 00 коп. за кредитним договором 07.08.2023-010000633 в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 4000 грн. за кредитним договором 13.07.2023-100002066 від 13.07.2023. Кредитор погоджується на вказане зарахування рівних зустрічних однорідних вимог шляхом припинення попередніх зобов`язань позичальника в обліку кредитора. Зобов`язання кредитора з видачі кредиту за кредитним договором 07.08.2023-010000633 та зобов`язання позичальника з повернення суми кредиту за кредитним договором 13.07.2023-100002066 від 13.07.2023 вважаються виконаними в момент припинення попередніх зобов`язань позичальника в обліку кредитора. 
Порядок, підстави та способи припинення зобов`язання регулюються главою 50 Цивільного Кодексу України. Так, відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Стаття 601 ЦК України визначає, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. 
Таким чином, виходячи з наявних у справі письмових матеріалів, а саме, двох кредитних договорів із всіма додатками до них, доказів перерахування грошових коштів за кредитним договором №13.07.2023-100002066 від 13.07.2023 у розмірі 4000,00 грн., суд дійшов висновку, що грошові кошти відповідачем за першим кредитним договором дійсно отримано. Разом з тим, виходячи зі змісту заявки позичальника про перекредитування/зарахування від 07.08.2023, гроші, отримані відповідачем за кредитним договором №07.08.2023-010000633 від 07.08.2023 у розмірі 4000,00 грн. перераховуються на рахунок кредитора (позивача) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №13.07.2023-100002066 від 13.07.2023; при цьому сторони договору погоджуються, що у такий спосіб припиняються попередні зобов`язання позичальника, тобто припиняється зобов`язання за кредитним договором №13.07.2023-100002066 від 13.07.2023 року. У позові та додатках до позову відсутні твердження та докази з боку сторони позивача, що кошти за договором №07.08.2023-010000633 від 07.08.2023 у розмірі 4000,00 грн. не були отримані позивачем в порядку взаємозаліку і докази того, що відповідач якимось чином ухилився від виконання такої домовленості. 
Оскільки позивачем заявляється вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором №13.07.2023-100002066 від 13.07.2023 у розмірі 6528 грн., а з матеріалів справи вбачається, що даний договір вважається виконаним (зобов`язання припинене за взаємною згодою сторін), суд не вбачає належних правових підстав для стягнення заборгованості з відповідача за заявленою позовною вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості саме за договором №13.07.2023-100002066 від 13.07.2023 року в загальному розмірі 6528 грн., а також судового збору в сумі 2662,40 грн.
У відповідності до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволені позову судові витрати по справі залишаються за позивачем.
Керуючись ст.12, 13, 81, 89, 141, 211, 247, 259, 263, 279, 280 - 282 ЦПК України, ст. 3, 11, 15, 526, 610, 611, 625, 634, 639, 598, 601, 1049, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:
В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором№13.07.2023-100002066 від 13.07.2023 року в загальному розмірі 6528 грн., а також судового збору в сумі 2662,40 грн. – відмовити. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повний текст рішення виготовлено 03.04.2026 року.

 Суддя	  О. В. Чорна