КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2026 року м. Київ №826/6090/17
Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва визнання протиправним та скасування рішень,
в с т а н о в и в:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося ПАТ "Українська залізниця" з позовом до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва в якому просить суд визнати протиправними та скасувати припис від 07.04.2017 та постанови від 20.04.2017 №30/17/073-3471 та №31/17/073-3470 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Ухвалою суду від 30.05.2017 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
У судовому засіданні 09.10.2017 суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017).
Ухвалою суду від 17.02.2020 зупинено провадження в адміністративній справі №826/6090/17 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №640/21291/18, зобов`язано сторін надати суду докази набрання законної сили рішенням у справі №640/21291/18.
Ухвалою суду від 01.06.2020 поновлено провадження у справі, вирішено розгляд даної справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю, та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена судді Лисенко В.І. 
Згідно з частиною другою статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.
Ухвалою суду справу прийнято до провадження судді Лисенко В.І. та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що фактичне проведення позапланової перевірки не відбулося, а отже, відсутні правові підстави для складання акту, припису та протоколу. Позивач стверджує, що відповідачем не дотримано процедури здійснення державного нагляду (контролю), зокрема, не пред`явлено направлення та службове посвідчення; не внесено запис до журналу перевірок. На думку позивача постанови про накладення штрафу не відповідають вимогам Порядку № 244, оскільки не містять усіх обов`язкових реквізитів. Висновки про самочинне будівництво є безпідставними та недоведеними належними доказами. Позивач наголошує на тому, що відповідач діяв поза межами повноважень та не у спосіб, визначений законом, що порушує ст. 19 Конституції України.
Відповідач заперечив проти позову та зазначив про те, що позапланова перевірка проведена на законних підставах — на підставі звернення фізичної особи від 06.12.2016. Перевірка здійснювалася відповідно до наказу від 29.03.2017 № 214 та направлення на перевірку. За результатами перевірки складено акт від 07.04.2017, припис від 07.04.2017, протокол про правопорушення. За наслідками перевірки встановлено факт виконання будівельних робіт без дозвільних документів, експлуатації об`єкта без введення в експлуатацію. При цьому позивач (через свого представника) був присутній під час перевірки, але відмовився підписувати документи. Відповідач також зазначає про те, що штрафи були накладені відповідно до Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності». На вказаних підставах доводи позивача є безпідставними та не підтверджені доказами.
Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Керуючись ст. 41 Закону України «Прo регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон) та Порядком № 553 на підставі звернення ОСОБА_1 від 06.12.2016 (вх. Департаменту від 06.12.2017 № 073/Ш-34ГР та наказу Департаменту від 29.03.2017 № 214 посадовою особою Департаменту проведено позапланову перевірку щодо дотримання суб`єктом містобудування Регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті будівництва на вулиці Машиністівській, 1 (гуртожиток № 1) у Дніпровському районі м. Києва.
Департаментом в присутності начальника виробничого підрозділу експлуатаційного вагонного депо Дарниця Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» Кучерука І. В. проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності «Реконструкція гуртожитку № 1 на вул. Машиністівській, 1 у Дарницькому районні міста Києва.
Під час перевірки встановлено, що Департамент не видавав та не реєстрував документів дозвільного та декларативного характеру, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчений будівництвом об`єкт за адресою: вул. Машиністівська, 1 у Дарницькому районі міста Києва.
Так, в ході проведення перевірки, та беручи до уваги надані та пред`явлені документи (розпорядження та пояснення) начальником виробничого підрозділу експлуатаційного вагонного депо Дарниця Кучерук 1.В. та технічний паспорт на гуртожиток №1 на вул. Машиністівській, 1 у Дніпровському районі м. Києва, виданий Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна (інвентаризаційна справа № 24229, паспорт виготовлений станом на 25.10.2006) встановлено самочинне, без документів, що надають право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту виконані будівельні роботи з реконструкції гуртожитку, а саме: влаштування прибудов до будівлі гуртожитку першого та другого поверхів, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність».
На час проведення перевірки документи, які підтверджують право власності або користування земельною ділянкою за вказаною вище адресою посадовою особою відповідача не були надані.
В поясненнях, наданих мешканцями гуртожитку, вказано про той факт, що будівництво прибудови до гуртожитку по вул. Машиністівській, 1 у Дніпровському районні міста Києва здійснене самовільно без дозволу та документа, який надає право на виконання будівельних робіт.
За результатами перевірки, було складено акт перевірки від 07.04.2017, видано обов`язковий до виконання припис від 07.04.2017 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з вимогою усунути допущені правопорушення відповідно до вимог чинного законодавства у термін до 19.06.2017. 
Також, в ході перевірки складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 07.04.2017 відносно Регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» за правопорушення, передбачене абз. З п. 4, 6 ч. 2 ст. 2, Закону України «Про відповідальність за правопорушення в сфері містобудівної діяльності», одночасно повідомлено, шо розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відбудеться 20.04.2017 о 10 год. 30 хв.
У свою чергу уповноважена особа ОСОБА_2 відмовився від отримання акту від 07.04.2017, протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 07.04.2017 та припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 07.04.2017, складених за результатами проведення перевірки про що свідчить відповідна відмітка, у зв`язку з чим вказані вище матеріали складені за результатами перевірки були надіслані рекомендованим листом від 07.04.2017 № 073-3077 з повідомлення (р. 0104403417815) на адресу Регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», про що зроблено відповідний запис.
Одночасно уповноважену особу Регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» було запрошено до Департаменту на 20.04.2017 на 10 год. 30 хв. для розгляду справи про правопорушення в сфері містобудівної діяльності.
Розглянувши матеріали справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, Департаментом, було винесено постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 20.04.2017 № 30/17/073-3471 та № 31/17/073 -3470, якою Регіональну філію «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» визнано винною у вчиненні правопорушень, передбачених абзацом 3 пункту 4 частини 2 статті 2 та абзацом 3 пункту 6 частини 2 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штрафи.
20.04.2017 відповідачем прийнято постанову № 30/17/073-3471 про накладення штрафу у розмірі 57 600 грн та постанову № 31/17/073-3470 про накладення штрафу у розмірі 72 000 грн.
21.04.2017 постанови були направлені на адресу Регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» рекомендованим листом від 20.04.201 7 № 073-3470 за № 073-3471 з повідомлення (р. 0104403682616, 0104403682608) про що зроблено відповідний запис.
Судом також встановлено, що аналогічні правовідносини вже були предметом судового розгляду у справі №640/21291/18, у межах якої судом досліджено обставини проведення перевірки та встановлено факт самочинного виконання позивачем будівельних робіт на зазначеному спірному об`єкті.
Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке. 
Відповідно до статті 1 Закону України "Про основи містобудування" від 16 листопада 1992 року №2780-ХІІ (далі - Закон №2780-XII), містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об`єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об`єктів містобудування, спорудження інших об`єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об`єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.
Частинами першою та другою статті 10 Закону України "Про архітектурну діяльність" від 20 травня 1999 року №687-XIV визначено, що для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені статтею 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року №3038-VI (далі - Закон №3038-VI).
Відповідно до статті 41 Закону №3038-VI, державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Суд зазначає, що відповідно до статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» з метою забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності вимог затвердженої містобудівної та проєктної документації, вихідних даних, а також з метою захисту прав споживачів будівельної продукції, державою здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд у порядку, встановленому законодавством.
Порядок здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, визначається відповідними нормативно-правовими актами, зокрема Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та підзаконними актами, прийнятими на його виконання.
Суд також враховує, що відповідно до частини п`ятої статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» органи державного нагляду (контролю), у тому числі органи державного архітектурно-будівельного контролю, здійснюють свої повноваження з урахуванням особливостей, визначених спеціальним законодавством у відповідній сфері.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що не всі положення вказаного Закону підлягають безумовному застосуванню до правовідносин у сфері державного архітектурно-будівельного контролю, оскільки останні регулюються спеціальним законодавством.
Відповідно до абзацу третього пункту 4 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), суб`єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт.
Крім того, згідно з абзацом третім пункту 6 частини другої статті 2 цього ж Закону передбачено відповідальність за експлуатацію або використання об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію у встановленому порядку.
Суд звертає увагу, що відповідно до частини восьмої статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.
Відповідно до частини першої статті 38 Закону №3038-VI, у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
Аналіз наведених вище положень частини першої статті 38 Закону №3038-VI у взаємозв`язку з нормами частини першої статті 41 цього ж Закону дає підстави для висновку про те, що в разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, орган державного архітектурно-будівельного контролю уповноважений видати припис про усунення порушень. Цей припис є обов`язковою передумовою для можливості контролюючого органу звернутися до суду на підставі частини першої статті 38 цього Закону у зв`язку з його невиконанням.
Згідно із частиною першою статті 34 Закону №3038-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.
Положеннями частини 1 статті 376 Цивільного кодексу України визначено, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-130 цс від 04.12.2013 року, у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником отримано право власності.
За приписами частини 7 статті 376 Цивільного кодексу України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.
Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, балансоутримувач будинку (ЖЕД, ЖЕК, ЖЕУ тощо) - власник, або юридична особа, яка за договором із власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію та технічний стан.
Відповідно до Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 № 84, гуртожиток - це спеціально споруджений або переобладнаний жилий будинок, який використовується для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Власник гуртожитку зобов`язаний у свою чергу організувати належну експлуатацію та утримання майна гуртожитку.
Відповідно до ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» замовник будівництва - фізична чи юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку для забудови чи володіє на законних підставах об`єктом будівництва, на якому має намір виконувати будівельні роботи.
Так, в ході проведення позапланової перевірки встановлено, що гуртожиток №1 за адресою вул. Машиністівська, І у Дніпровському районі м. Києва знаходиться на балансі виробничого підрозділу експлуатаційного вагонного депо Дарниця Регіональної філії «Південно-західної залізниці» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця».
Під час проведення позапланової перевірки посадовою особою Департаменту було досліджено документи, надані начальником виробничого підрозділу експлуатаційного вагонного депо Дарниця регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» Кучеруком І. В., зокрема технічний паспорт на гуртожиток № 1 за адресою: м. Київ, вул. Машиністівська, 1, виданий Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна (інвентаризаційна справа № 24229, станом на 25.10.2006).
За результатами аналізу зазначених документів та фактичного обстеження об`єкта встановлено, що на замовлення виробничого підрозділу експлуатаційного вагонного депо Дарниця регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» виконано будівельні роботи з реконструкції гуртожитку, а саме влаштування прибудов до будівлі першого та другого поверхів.
При цьому вказані роботи здійснено самочинно, без отримання документів, що надають право на виконання будівельних робіт, та без належно затвердженої проєктної документації, чим порушено вимоги частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність».
Крім того, під час перевірки посадовою особою відповідача встановлено, що документи, які підтверджують право власності або користування земельною ділянкою за вказаною адресою, уповноваженою особою позивача не надані.
Згідно з ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва» зазначений об`єкт віднесено до II категорії складності.
Суд враховує, що відповідно до частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи виключно після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт або отримання відповідного дозволу — залежно від класу наслідків об`єкта.
Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що такі документи позивачем отримані не були.
Судом також встановлено, що позапланова перевірка проведена на підставі звернення ОСОБА_1 від 06.12.2016 (вхідний № 073/111-341 від 06.12.2016), що відповідає вимогам пункту 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553.
Перевірку проведено посадовою особою Департаменту у присутності начальника виробничого підрозділу експлуатаційного вагонного депо Дарниця Кучерука Івана Васильовича, який під час перевірки надав паспорт громадянина України, що підтверджує участь уповноваженого представника замовника у проведенні контрольного заходу.
Крім того, судом встановлено, що перед початком проведення перевірки головним державним інспектором інспекційного відділу № 3 управління контролю за будівництвом Якимчуком М. С. було пред`явлено службове посвідчення та направлення на проведення перевірки від 06.02.2017, у зв`язку з чим останнього було допущено до здійснення перевірки.
Отже, наведені обставини свідчать про те, що позапланова перевірка проведена відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства, у межах наданих повноважень та у спосіб, визначений законом.
За результатами проведеної позапланової перевірки посадовою особою відповідача складено акт перевірки від 07.04.2017, яким зафіксовано порушення вимог містобудівного законодавства.
На підставі виявлених порушень відповідачем 07.04.2017 винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, а також складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Суд зазначає, що відповідно до пункту 3 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 № 244 (далі — Порядок № 244), у разі відмови суб`єкта містобудування від отримання документів, які є підставою для притягнення його до відповідальності, зокрема протоколу, постанови та інших матеріалів, такі документи надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Як встановлено судом, суб`єкт містобудування — регіональна філія «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» — відмовився від підписання акта перевірки, протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та припису, складених за результатами перевірки.
У зв`язку з цим зазначені документи були направлені відповідачем на адресу позивача рекомендованим поштовим відправленням від 07.04.2017 № 073-3077 (ідентифікатор 0104403417815), що відповідає вимогам пункту 3 Порядку № 244.
Відповідно до даних реєстру відстеження поштових відправлень вказане поштове відправлення отримано позивачем 12.04.2017.
Згідно з пунктом 15 Порядку № 244 протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та інші матеріали підлягають передачі уповноваженій посадовій особі органу державного архітектурно-будівельного контролю для розгляду справи протягом трьох днів після їх складення.
Відповідно до пункту 17 Порядку № 244 справа про правопорушення у сфері містобудівної діяльності розглядається уповноваженою посадовою особою протягом 15 днів з дня отримання протоколу та інших матеріалів справи.
Судом встановлено, що зазначені строки відповідачем дотримані, а матеріали справи були належним чином розглянуті уповноваженою посадовою особою.
Відповідно до пункту 19 Порядку № 244 доказами у справі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність правопорушення, винність суб`єкта містобудування та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Такі дані, зокрема, встановлюються на підставі протоколу про правопорушення, а також інших документів, що містяться у матеріалах справи.
З аналізу матеріалів справи вбачається, що доведено факт вчинення позивачем правопорушень у сфері містобудівної діяльності.
Відповідно до абзацу третього пункту 4 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), суб`єкти містобудування несуть відповідальність за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт.
Крім того, відповідно до абзацу третього пункту 6 частини другої статті 2 цього Закону передбачена відповідальність за експлуатацію об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію у встановленому порядку.
Судом встановлено, що позивачем було допущено як виконання будівельних робіт без належних дозвільних документів, так і експлуатацію об`єкта без прийняття його в експлуатацію, що утворює склад правопорушень, передбачених зазначеними нормами.
За результатами розгляду матеріалів справи відповідачем прийнято постанови від 20.04.2017 № 30/17/073-3471 та № 31/17/073-3470, якими позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафів.
Суд зазначає, що при прийнятті оскаржуваних постанов відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.
При цьому, суд відхиляє доводи позивача щодо непроведення перевірки як необґрунтовані.
Так, матеріалами справи підтверджується наявність наказу про проведення позапланової перевірки, акта перевірки, припису про усунення порушень та протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Крім того, встановлено факт направлення зазначених документів позивачу рекомендованим поштовим відправленням, а також наявність відміток про відмову уповноваженої особи позивача від їх підписання.
Сукупність наведених обставин свідчить про фактичне здійснення відповідачем контрольного заходу у встановленому законом порядку.
Посилання позивача на порушення відповідачем окремих процедурних вимог не спростовують встановленого факту вчинення правопорушення та не є самостійною підставою для скасування оскаржуваних постанов, оскільки такі порушення не вплинули на зміст прийнятих рішень та не призвели до неправильного вирішення справи по суті.
При цьому факт вчинення позивачем правопорушення підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, наявних у матеріалах справи.
Суд також враховує, що відповідно до частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виконання будівельних робіт без отримання відповідних дозвільних документів забороняється.
Водночас згідно з частиною восьмою статті 39 цього Закону експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію у встановленому порядку, не допускається.
Факт порушення позивачем наведених вимог законодавства встановлений судом та належними доказами не спростований.
Таким чином, за результатами здійсненої перевірки посадовими особами відповідача було правомірно прийнято оскаржені рішення.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.
Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. (ч. 1) В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. (ч. 2) Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов`язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи. (ч. 3) Суд може збирати докази з власної ініціативи. (ч. 5) Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. (ч. 6 ст. 71 КАС України).
Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.