Справа № 504/1014/26
Номер провадження 1-кп/504/489/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.03.2026 року	с-ще Доброслав 	

Доброславський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , яка здійснює кримінальне провадження одноособово, розглянувши в спрощеному провадженні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026162200000005 від 14.01.2026 року за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крижанівка Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального проступку проходив військову службу на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше судимого: 
-06.10.2025 року Доброславським районним судом Одеської області за ч.1 ст.164 КК України до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,
встановив:
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28 вересня 2023 року №279 солдата ОСОБА_2 , зараховано на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_2 , відповідно до вимог ст.ст.9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Статтею 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» визначено, що діяння, пов`язані із придбанням, зберіганням, перевезенням, збутом рослин, включених до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 (далі - Переліку), що здійснюються у порушення порядку, встановленого законодавством про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, є незаконними.
Згідно з вимогами ст.ст.25-28 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» придбання, виготовлення, зберігання та перевезення фізичними особами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених зазначеним Законом, забороняється. Відповідно до ст.1 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Таблиці І Списку № 2 виданого в її розвиток Переліку наркотичних засобів, психотропних речовині прекурсорів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, психотропна речовина PVP внесена до списку особливо небезпечної, обіг яких заборонено.
Так, ОСОБА_2 , проходячи військову службу у військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», у невстановлений час, але не пізніше 13.01.2026 року, перебуваючи по вулиці Миколаївське шосе в місті Одеса Одеської області, більш точної адреси не встановлено, придбав, шляхом знахідки для власного вживання, без мети збуту, один полімерний пакет з застібкою, з кристалічною речовиною бежевого кольору, з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP.
Надалі, ОСОБА_2 діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою незаконного придбання та подальшого незаконного зберігання, без мети збуту, особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP, у порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, з подальшими внесеними до нього змінами та доповненням, який забороняє на території України діяльність, пов`язану з наркотичними засобами, які внесені до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770 «Про затвердження переліку наркотичних, психотропних речовин і прекурсорів», помістив до лівої кишені джинсових штанів, одягнених на ньому, один полімерний пакет з застібкою, з кристалічною речовиною бежевого кольору, з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP, тим самим, незаконно придбав та зберігав без мети збуту, вказану особливо небезпечну психотропну речовину.
Далі, 13.01.2026 року приблизно о 18:24 год. ОСОБА_2 , маючи намір на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини для власного вживання без мети збуту, реалізуючи свій протиправний намір, проходячи поблизу будинку № 1 по вулиці Ярошевської в селі Крижанівка Одеського району Одеської області, був зупинений співробітниками поліції, котрими за результатами проведення огляду місця події, що проводився з 19:25 год. по 19:40 год., на ділянці дороги за вказаною адресою, у останнього виявлено та вилучено один полімерний пакет з застібкою, з кристалічною речовиною бежевого кольору, з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP з кількісним вмістом 0,632 г, що є більше ніж невеликий розмір, передбачений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу».
Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.
До обвинувального акта додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , складена в присутності захисника ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розглянути обвинувальний акт без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч.2 ст.381 КПК України.
Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України – незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , відповідно до положень ст.66 КК України, є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 відповідно до ст.ст.65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, має невідбуте покарання за попереднім вироком, має постійне місце проживання, приходить до висновку, що мета кари виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального судочинства не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу.
При цьому, призначення судом покарання, не пов`язаного з обмеженням волі у розмірі, наближеному до мінімальної межі такого виду покарання, визначеного санкцією відповідної статті, не вказує на його м`якість, адже з огляду на дискреційні повноваження суду, надані йому державою, спосіб обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, відповідатиме вимогам статей 50 та 65 КК, а призначене таким чином покарання, що являє собою форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, за своїм видом та розміром буде необхідним й достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.
Підстав для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України чи приписів ст.69-1 КК України до обвинуваченого суд не вбачає у зв`язку з відсутністю передумов, за яких ці правові норми можуть бути застосовані.
Призначення ОСОБА_2 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.
Суд наголошує, що призначення покарання здійснюється на підставі внутрішнього переконання судді і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети, визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості і запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.
У випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, застосовується призначення покарання за сукупністю вироків. У цьому разі суд відповідно до ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч.1 ст.71 КК України остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.
Вказаним нормам кореспондує положення пунктів 25, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 вiд 24.10.2003 року, відповідно до яких за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин. Невiдбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, зокрема, невідбуту засудженим частину будь-якого основного покарання.
Згідно з положеннями ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Отже, закріплені у ч.3 ст.72 КК України норми не тільки не виключають можливості застосування положень ст.ст.70, 71 КК щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч.3 ст.72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу чи позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.
Вироком Доброславського районного суду Одеської області від 06.10.2025 року ОСОБА_2 засуджений за ч.1 ст.164 КК України до 1 року пробаційного нагляду із покладенням обов`язків, визначених ч.2 ст.59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26.05.2020 у справі № 243/2528/19, якщо особа вчинила нові злочини до відбуття покарання за попереднім вироком, то суд призначає остаточне покарання з урахуванням статей 71, 72 КК України.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.05.2018 (справа № 310/3080/16-к), від 17.05.2018 у справі №128/5484/13-к, від 20.01.2022 у справі № 686/3226/20 та постановах Об`єднаної палати ККС ВС від 25.06.2018 (справа № 511/37/16-к), від 06.12.2021 у справі № 243/7758/20.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення до відбуття покарання за вироком Доброславського районного суду Одеської області від 06.10.2025 року, яким він засуджений за ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді 1 року пробаційного нагляду, суд призначає йому остаточне покарання за правилами ст. 71 КК України шляхом повного приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Крім того, суд виконуючи вимоги ч.2 ст.124 КПК України, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 процесуальні витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовини, їх аналогів та прекурсорів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів» у розмірі 5348,40 гривень.
Питання про речові докази по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 377 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням покарання, призначеного вироком Доброславського районного суду Одеської області від 06.10.2025 року, визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, 
На підставі п. 1-3 ч.2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовини, їх аналогів та прекурсорів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів» у розмірі 5348 гривень 40 копійок.
Речові докази, а саме: кристалічну речовину бежевого кольору, масою 0,901 г в полімерному пакеті з застібкою, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), кількісний вміст РVР становить 0,632 г, яку разом з первинною упаковкою, опечатано до полімерного сейф-пакету Експертної служби № 5665559 - знищити.
Речові докази, а саме: лазерний DVD-R 16х диску «Videx» - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя:           ОСОБА_1