ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року         м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчак В.Я. за участю секретаря судового засідання Колбаска М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника Чебан Т.В. на постанову Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12 березня 2026 року стосовно:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та обставини справи.
Постановою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12 березня 2026 року ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 665, 60 грн.
Згідно оскаржуваної постанови, 21 жовтня 2025 року о 00 год. 03 хв. у селищі Кельменці по вул. О. Паламаря, буд. 2 громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запахом алкоголю з порожнини рота, порушенням координації рухів та поведінці, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.
На вказану постанову особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову і закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Вважає оскаржувану постанову необґрунтованою, винесеною з грубим порушенням норм процесуального законодавства.
Зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, які досліджував та безпідставно визнав такі докази належними та допустимими.
____________________________________________________________________________________
ЄУНСС 717/2597/25     Головуючий в І інстанції Кудиба З.І.
Номер провадження 33/822/144/26   Суддя-доповідач Марчак В.Я.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції в своїй постанові зазначив, що справа розглядалась без участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , проте до судового засідання він з`явився та надавав пояснення.
Вказує, що при складанні протоколу працівники поліції не роз`яснили йому права та обов`язки, не вручили копію протоколу та порушили його право на захист, що суперечить нормам ст. 268 КУпАП.
Також зазначає, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення на медичний огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я було складено без його присутності, від підпису він не відмовлявся та копії не отримував.
Крім цього, вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення та в акті огляду зазначені різні ознаки алкогольного сп`яніння.
Вважає відеозаписи, наявні в матеріалах справи, неналежним доказом, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не містить відомості про такий відеозапис в графі «До протоколу додається».
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Чебан Т.В. також подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову і закрити провадження у справі та наводить доводи, аналогічні тим, що містяться в апеляційній скарзі ОСОБА_1 .

Позиції учасників апеляційного провадження.
Особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Чебан Т.В. в судове засідання, призначене на 09 год. 30 хв. 9 квітня 2026 року не з`явилися, однак до початку апеляційного розгляду від ОСОБА_1 надійшла заява, у якій він просив про відкласти розгляд справи у зв`язку з його перебуванням на лікуванні, оскільки він бажає бути присутнім в судовому засіданні.
Судове засідання було відкладено на 10 год. 00 хв. 20 квітня 2026 року.
20 квітня 2026 року, особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Чебан Т.В. в судове засідання, призначене на 10 год. 00 хв. не з`явилися та про причини неявки не повідомили, тому апеляційний суд на підставі ч.6 ст.294 КУпАП, вважає за можливе розглядати справу без їх участі.

Мотиви Суду.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційних скарг, суд дійшов наступних висновків.
Згідно ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.
Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вказаних вимог дотримався.
Судом в ході розгляду справи встановлено, що 21 жовтня 2025 року о 00 год. 03 хв. у селищі Кельменці по вул. О. Паламаря, буд. 2 громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запахом алкоголю з порожнини рота, порушенням координації рухів та поведінці, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився.
Суд першої інстанції дійшов висновку про порушення водієм ОСОБА_1 вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд, з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препараті, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, для кваліфікації діяння за частиною 1 статті 130 КУпАП, яке полягало у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно встановити та довести факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння, пропозиція/вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Судом установлено, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 293587 від 21 жовтня 2025 року, складеним уповноваженою службовою особою відповідно до вимог статті 256 КУпАП, який відповідно до статті 251 КУпАП є належним доказом та підтверджує факт вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 1);
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (а.с. 3);
-направленням на медичний огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я, з якого вбачається, що медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою особи від його проходження (а.с. 5);
-відеозаписом, здійсненим працівником поліції з використанням технічних засобів відеофіксації, застосування яких передбачено статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію», на якому зафіксовано подію, обставини зупинки транспортного засобу, виявлені у водія ознаки алкогольного сп`яніння, а також його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.
Докази, які містяться у матеріалах справи, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі.
З відеозапису, наданого працівниками поліції, вбачається, що автомобіль «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 був зупинений під час комендантської години. В ході розмови із ОСОБА_1 поліцейські виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_2 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому медичному закладі. При цьому ОСОБА_1 був ознайомлений з тим, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
З огляду на зазначене, працівник поліції, виявивши у водія ознаки алкогольного сп`яніння, які відповідають переліку, зазначеному в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735), законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, тоді як останній неодноразово відмовлявся від огляду.
Таким чином, встановивши, що у водія ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння та на вимогу правоохоронців усупереч приписам п.2.5 ПДР він відмовився прроходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, поліцейськими правомірно складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Що стосується доводів апеляційних скарг про ненадання ОСОБА_1 направлення на проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, то вони є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах норм КУпАП, Інструкції № 1452/735 та Порядку №1103, оскільки вказане направлення не підлягає врученню водієві. ОСОБА_1 на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, тому зазначені обставини не вимагали від поліцейського складати направлення на медичний огляд.
Не заслуговують на увагу також доводи апелянтів про те, що протокол був складений уповноваженою особою без присутності ОСОБА_3 та йому не було вручено другий примірник, оскільки норм КУпАП, Інструкції № 1452/735 та Порядку №1103 не містять вимог щодо складання протоколу з обов`язковою присутністю водія. Згідно відеозапису з нагрудної камери, наявного в матеріалах справи, працівник поліції запитав ОСОБА_1 , чи буде він ознайомлюватися з протоколом та підписуватись в ньому. ОСОБА_1 від підпису в протоколі відмовився, повідомивши, що «не хоче його навіть читати» (38 хв. 00 с. відеозапису).
Крім цього, доводи апеляційних скарг про не роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 прав, передбачених ст.63 Конституції України і ст.268 КУпАП, спростовуються наданими відеозаписами з місця події (38 хв. 20 с. відеозапису), про що також зроблено відповідний запис у протоколі (а.с. 1).
Доводи щодо порушення права ОСОБА_1 на захист також не є слушними, адже з відеозапису з бодікамер правоохоронців вбачається, що в ході розмови з працівниками поліції останній жодним чином не заявив про бажання скористатись правовою допомогою, натомість, ОСОБА_1 неодноразово вказував на свою обізнаність у процедурі складання матеріалів про адміністративне правопорушення.
Отже, обставини, які зазначені в апеляційних скаргах, та на переконання апелянтів, слугують підставами для закриття провадження у справі, є необгрутованими і недостатніми, тому апеляційний суд їх не бере до уваги.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Апеляційним судом також враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2007 у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
При цьому, апеляційний суд також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.
Враховуючи положення ст.251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова суду є законною, обґрунтованою та належним чином умотивованою, підстав для її скасування, як того просить апелянт, не встановлено.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до ст.33 КУпАП.
За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33-35, 245, 247, 248, 249, 251, 252, 283, 294 КУпАП апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника Чебан Т.В. залишити без задоволення, а постанову Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12 березня 2026 року щодо  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького
апеляційного суду   [підпис]   В.Я. Марчак

Згідно з оригіналом 
Суддя Чернівецького
апеляційного суду _________________ В.Я. Марчак
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)
20.04.2026 
(дата засвідчення копії)