Справа № 163/175/26  Провадження №33/802/197/26 	Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 року         місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 22 січня 2026 року щодо неї,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України із накладенням на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 39960 гривень з конфіскацією в дохід держави медичних препаратів виробництва Республіки Білорусь та стягнуто витрати за зберігання товарів. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 665 гривень 60 копійок судового збору.
Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки для розгляду справи вона не викликалась, а копію постанови отримала 30.0.2026. 
Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, доходжу висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.
У своєму клопотанні ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, зазначаючи, що для розгляду справи вона не викликалась, а копію постанови отримала 30.01.2026. 
Однак такі доводи повністю суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, згідно з якими постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.
Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не з моментом отримання особою копії постанови.
22 січня 2026 року під час розгляду справи у Любомльському районному суді Волинської області ОСОБА_1 була відсутня (а.с.37).
В оскаржуваній постанові зазначено, що на розгляд справи ОСОБА_1 не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату та місце розгляду справи в суді Волинською митницею під час складання протоколу про порушення митних правил; заяв чи клопотань стосовно суті протоколу чи процедури його розгляду до суду не подала (а.с.37).
ОСОБА_1 була належним чином та завчасно повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується протоколом про порушення митних правил від 22 листопада 2025 року (а.с.1-4), згідно якого ОСОБА_1 повідомлена, що розгляд адміністративної справи відбудеться 22 січня 2026 року з 10.00 год по 12.00 год у Любомльському районному суді за адресою: Україна, Волинська обл.., м. Любомль, вул.Івана Франка, 1, що підтверджується власноручним підписом самої ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу (а.с.4).
Крім того, ОСОБА_1 отримала примірник даного протоколу, що також підтверджується її власноручним підписом у відповідній графі протоколу про отримання його примірника (а.с.4).
Положеннями ч.6 ст.494 МК України передбачено, що у разі потреби в протоколі зазначаються також місце, дата і час розгляду справи про порушення митних правил.
Отже, такий спосіб повідомлення осіб про дату, час та місце розгляду протоколу про порушення митних правил повністю відповідає приписам закону, зокрема ч.6 ст.494 МК України.
До початку судового розгляду ОСОБА_1 жодних заяв чи клопотань про відкладення судового розгляду не подавала. 
В даній справі відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження закінчився 02 лютого 2026 року (з урахуванням неробочих днів). 
Апеляційну скаргу на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 22 січня 2026 року ОСОБА_1 подала через засоби поштового зв`язку лише 09 лютого 2026 року, що стверджується поштовим штемпелем на конверті, долученому до апеляційної скарги та роздруківкою з офіційного сайт ДП «Укрпошта», тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження, який закінчився 02 лютого 2026 року (з урахуванням неробочих днів).
Отже, апелянт пропустив строк апеляційного оскарження, визначений положеннями ч.2 ст.294 КУпАП.
Доводи клопотання про те, що ОСОБА_1 не викликалась в судове засідання та копію оскаржуваної постанови отримала 30.01.2026 не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки вони є голослівними (в частині неповідомлення про розгляд справи), і такі доводи повністю суперечать приписам ч.2 ст.294 КУпАП та матеріалам даної справи.
При цьому апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 отримала копію оскаржуваної постанови 30 січня 2026 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, який закінчився 02 лютого 2026 року (з урахуванням неробочих днів).
Таким чином ОСОБА_1 мала час для подачі апеляційної скарги у встановлений ч.2 ст.294 КУпАП десятиденний строк.
Будь-яких поважних причин, які б об`єктивно унеможливлювали подання ОСОБА_1 апеляційної скарги з 23 січня 2026 року по 02 лютого 2026 року, апеляційна скарга не містить. 
Тому доводи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, оскільки суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП та не відповідають матеріалам справи, а тому клопотання до задоволення не підлягає. 
Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Положеннями ч.2 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Підсумовуючи наведені обставини та положення ч.2 ст.294 КУпАП, необхідно відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 22 січня 2026 року щодо неї та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 22 січня 2026 року щодо неї – відмовити.
Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду   В.П. Денісов