Справа №751/11015/25
Провадження №2/751/255/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2026 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді Топіхи Р.М., 
секретаря судового засідання Островської А.С., 

учасники справи:
позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»,
відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором від 21 лютого 2023 року № 9003601 у сумі 20 034 гривні
56 копійок, судового збору в розмірі 2 422 гривні 40 копійок та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 лютого 2023 року між позичальником ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений Договір про споживчий кредит № 9003601, згідно з умовами якого відповідач отримав 5 000 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором.
Кредитодавець умови Кредитного договору виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі визначеній договором. Відповідач зі свого боку умов Кредитного договору не виконав. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісії, проценти за користування кредитом у строк, встановлений кредитним договором.
28 серпня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір відступлення прав вимоги № 103-МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги до осіб, визначених у реєстрі боржників, у тому числі і за Кредитним договором № 9003601 від 21 лютого 2023 року. 
Сума заборгованості відповідача становить 20 034 гривні 56 копійок, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4 078 гривень; прострочена заборгованість за сумою відсотків - 15 006 гривень 56 копійок; прострочена заборгованість за комісією - 950 гривень.
Позивачем проведено роботу щодо погашення заборгованості та виконання кредитних зобов`язань, а саме відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості від 04 грудня 2025 року.
09 квітня 2026 року відповідач подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю. Також, просить вважати пропущений строк на подачу відзиву поважним, прийняти пояснення та врахувати під час винесення судового рішення. 
В обґрунтування заперечень зазначає, що позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що між відповідачем та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір в електронній формі відповідно до вимог закону України «Про електронну комерцію» шляхом заповнення та подання 21 лютого 2023 року в особистому кабінеті на офіційному сайті товариства Анкети-заяви на кредит № 9003601. В Анкеті-заяві на кредит № 9003601 вказана: «ІР-адреса, з якої подано заяву: 46.211.19.99», проте належність вказаної IP-адреси відповідачу чи іншій особі не підтверджена документально. Відповідач заперечує підписання кредитного договору, належність йому вказаного у договорі телефонного номера позичальника та ставить під сумнів відповідність поданих копій електронних доказів, а саме кредитного договору № 9003601 від 21 лютого 2023 року із графіком платежів (Додаток №1) та паспортом споживчого кредиту (Додаток №2), Анкету-заяву на кредит, довідку ТОВ «Мілоан» щодо використання одноразового ідентифікатора від 10 березня 2025 року, документ під назвою прийняття рішення по заяві 9003601, платіжне доручення № 94136779 від 21 лютого 2023 року ТОВ «Мілоан» без відміток банку та не містить відомостей про особу (банківського працівника), яка склала документ. У зв`язку з наведеним відповідачем подане відповідне клопотання про витребування оригіналів вказаних документів.
Також вказує, що позивач не надає жодних правил ТОВ «Мілоан», зокрема і в редакції на час укладання договору позики із підписами позичальника про ознайомлення. Вважає, що позивач не надав належного підтвердження видачі кредитних коштів, первісним кредитором ТОВ «Мілоан», належного розрахунку суми боргу за кредитним договором. Відомість ТОВ «Мілоан» щодо нарахування та погашення за Договором
№ 9003601 від 21 лютого 2023 року за період з 21 лютого 2023 року по
16 липня 2023 року взагалі не має ні підсумкової суми боргу, ні окремо як то тіло, відсотки, комісія. Надані суду відомість та виписка ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» з особового рахунка представляють собою недостовірні довідки про залишок заборгованості за певні періоди за кредитом, відсотками, комісіями з яких неможливо встановити, які суми вносив чи не вносив Відповідач, починаючи з дати укладання договору, початок виникнення прострочення платежів, динаміку утворення заборгованості, перевірити заявлений товариством розмір заборгованості.
Крім того, зауважує, що відсотки нараховані незаконно, а саме після документально обумовленого строку. Так, із наданої позивачем анкети-зави на кредит вбачається, заявка на суму кредиту 5 000 гривень, строк кредиту 15 днів з 21 лютого 2023 року, дата повернення 08 березня 2023 року, натомість у Договорі про споживчий кредит № 9003601 від 21 лютого 2023 року, який відповідач не підписував і не знайомився з його умовами, визначаються зовсім інші умови, строк кредиту складається з двох строків 15 днів пільгового періоду та 90 днів поточного періоду. Отже, позивач надав договір, з якого вбачається, що ТОВ «Мілоан» в односторонньому порядку змінило умови договору. Розмір відсотків за період з 21 лютого 2023 року по 08 березня 2023 року не повинен перевищувати 1 500 гривень, хоча і в цій частині позов не визнає. Відповідач вважає, що заборгованість з комісійної винагороди у розмірі 950 гривень нарахована незаконно і в цьому стягненні суд повинен відмовити.
Також, відповідач вважає, що позивач не надав належні докази відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». Позивач надав сумнівну копію витягу з Реєстру боржників від 28 серпня 2023 року до Договору відступлення прав вимоги 103-МЛ від 28 серпня 2023 року, що не передбачений договором відступлення, адже наданий не у повному обсязі. За відсутності доказів оплати за договором факторингу, є підстави сумніватися у дійсності переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором
Відповідач не визнає позовні вимоги, вважає їх не доведеними, тому не має підстав для стягнення витрат на правову допомогу. У разі, якщо суд вирішить задовольнити позовні вимоги, зазначає, що заявлений розмір витрат є неспівмірним зі складністю справи та обсягом виконаних робіт і сумою позову. Позовна заява має досить невеликий, типовий зміст, що використовується у більшості подібних справ, також слід врахувати, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, незначний час витрачений на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, тому витрати на правову допомогу повинні бути зменшені до 1 000 гривень. 

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 26 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
16 січня 2026 року від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи, просив надати час для пошуку фахівця в галузі права та належної підготовки заперечень, а також в зв`язку з тим, що позовну заяву разом із додатками не отримував, просив надіслати йому позовну заяву на вказану адресу листування або на електронну адресу.
26 січня 2026 року від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали суду від 26 грудня 2025 року надійшла запитувана інформація. 
Ухвалою суду від 17 лютого 2026 року розгляд справи було відкладено за клопотанням відповідача.
03 квітня 2026 року від представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, проти винесення заочного розгляду справи не заперечують, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.
09 квітня 2026 року відповідач разом з відзивом подав заяву про витребування доказів та оригіналів документів. 
Розглянувши клопотання відповідача про витребування доказів, суд дійшов наступного висновку.
В силу положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як вбачаєтсья зі ст.77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно ч. 2 ст.78 ЦПК України, яка регламентує допустимість доказів, установлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах 2, 3 ст. 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи ,які він може спростувати; 3) підстави,з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України, у клопотанні про витребування доказів має бути зазначено вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
При цьому, суд зважає на те, що відповідно до частин 1-3 ст. 100 ЦПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.
Відповідно до ч. 6 ст. 95 ЦПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що надані позивачем до матеріалів справи докази оформлені належним чином, подані у розбірливому вигляді.
Крім того, суд враховує, що надані до матеріалів справи договори, які просить витребувати відповідач підписані сторонами електронним цифровим підписом.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Аналіз наведених положень дає підстави стверджувати, що однією з основних характеристик окремого доказу є його належність, яка відображає зв`язок доказового матеріалу з предметом спору та його здатність впливати на вирішення справи по суті. Водночас належність доказу не презюмується, а має бути доведена стороною, яка на нього посилається, у тому числі при поданні клопотання про витребування доказів.
Суд також зважає на те, що відповідачем, не надано суду доказів щодо вживання заходів для отримання відповідних доказів самостійно, неможливості їх отримання у інший спосіб.
З огляду на викладене, суд вирішив відмовити відповідачу у задоволенні клопотання про витребування доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
21 лютого 2023 року між ТОВ «Мілоан» та  ОСОБА_1 укладено індивідуальну частину Договору про споживчий кредит № 9003601, відповідно до умов якого сума кредиту становить 5 000 гривень, кредит надається строком на 105 днів, термін повернення кредиту
06 червня 2023 року. Комісія за надання кредиту 950 гривень, яка нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово (а.с. 7-12).
Відповідно до п. 1.1 Договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк, визначений п. 1.3 Договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2 Договору (далі -кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4 Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.
Відповідно до п. 1.5.2 Договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1 500 гривень, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.
Відповідно до п. 1.5.3 Договору проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 13 500 гривень, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду.
Особливості нарахування процентів визначені пунктами 2.2, 2.3 цього Договору.
Пунктом 2.2.3 Договору передбачено, що проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п. 1.5.3 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, та з інших причин визначена в п. 1.5.2 процентна ставка запропонована позичальнику протягом пільгового періоду зі знижкою і є меншою за стандартну ставку, встановлену п. 1.5.3 Договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, проценти протягом поточного періоду продовжують нараховуватись за стандартною ставкою згідно п. 1.5.3 Договору. Стандартна процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк поточного періоду, це означає, що протягом пільгового періоду позичальнику була надана знижка/пільга, що дорівнює різниці між стандартною ставкою встановленою п. 1.5.3 та процентною ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної ставки не може бути збільшено кредитодавцем без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника.
Згідно з п. 6.1 Договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та \ або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Відповідно до п. 6.3 Договору, приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного Договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та правил.
Згідно з п. 6.4 Договору укладення товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.
21 лютого 2023 року на сайті: miloan.ua ОСОБА_1 заповнив Анкету-заяву на кредит № 9003601, яка містить докладну інформацію щодо особи позичальника, зокрема, дату народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта, адресу реєстрації та проживання, номер мобільного телефону, соціальний статус, місце роботи, поетапний процес оформлення та розгляду заяви 9003601 (а.с. 14-15).
Договір та паспорт споживчого кредиту, який є додатком № 2 до договору, підписані  ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором R64096. Підписанням договору відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування.
Згідно з довідкою про ідентифікацію ОСОБА_1 , з яким укладено договір про споживчий кредит № 9003601 від 21 лютого 2023 року, ідентифікований ТОВ «Мілоан», одноразовий ідентифікатор R64096 відправлений на номер телефону НОМЕР_1 (а.с. 14).
Відповідно до платіжного доручення 94136779 вiд 21 лютого 2023 року ТОВ «Мілоан» на кредитний рахунок № НОМЕР_2 *38 отримувача
 ОСОБА_1 перераховано кредитні кошти у сумі 5 000 гривень згідно договору № 9003601 (а.с. 15 на звороті).
28 серпня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладений Договiр відступлення прав вимоги № 103-МЛ, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 9003601 від 21 лютого 2023 року (а.с. 18-22).
21 січня 2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено додаткову угоду № 1 до Договору відступлення прав вимоги № 103-МЛ від 28 серпня 2023 року, відповідно до якої внесено зміни до додатку № 1 до договору форму реєстру боржників та викладено його у новій редакції (а.с. 25-26).
Згідно з витягом з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимог від 28 серпня 2023 № 103-МЛ (у новій редакції згідно додаткової угоди № 1 від 21 січня 2025 року) загальна сума заборгованості ОСОБА_1  становить 20 034 гривні 56 копійок, з яких: залишок по тілу кредиту - 4 078 гривень; залишок по відсотках - 15 006 гривень 56 копійок; залишок по комісії - 950 гривень (а.с. 27 на звороті).
Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» та виписки з особового рахунка за Кредитним договором 
№ 9003601 від 21 лютого 2023 року загальна заборгованість ОСОБА_1 складає 20034 гривні 56 копійок, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4 078 гривень; прострочена заборгованість за комісією - 950 гривень; прострочена заборгованість за відсотками - 15 006 гривень 56 копійок. Заборгованість за кредитним договором станом на 11 грудня 2025 року не погашена (а.с. 16-17).
Позивачем направлялася досудова вимога на адресу відповідача 
 ОСОБА_1 з повідомленням про відступлення права вимоги та порядок погашення заборгованості за Кредитним договором № 9003601 від 21 лютого 2023 року, проте зазначена вимога залишена відповідачем без виконання
(а.с. 28). 
Відповідно до інформації, наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на запит суду, на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП  НОМЕР_3 , емітовано картку № НОМЕР_4 , на яку 21 лютого 2023 року зараховано кошти у сумі 5 000 гривень (а.с. 53).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Також, відповідно до частин 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Порядок укладення електронного договору передбачено нормою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Також, приписами ст. 12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Кредитний договір укладено у вигляді електронного документа та підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, що узгоджується з положеннями статей 6, 627 ЦК України та статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає, що передбачено ст. 1077 ЦК України. 
За прямою нормою п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином(відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі i на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, про що свідчить норма ст. 514 ЦК України.
Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», як новий кредитор, набуло право вимоги до  ОСОБА_1 за укладеним кредитним договором.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Відповідно до статей 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором.
Із змісту ст. 1054 ЦК України слідує, що за кредитним договором, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення кредитного договору.
Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором.
Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідач  ОСОБА_1 зобов`язання за Кредитним договором від
21 лютого 2023 року № 9003601 не виконав.
Відповідно до п. 1.3 Договору про споживчий кредит № 9003601 кредит надається загальним строком на 105 днів з 21 лютого 2023 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів.
Останній день строку кредитування 06 червня 2023 року (п. 1.4 Договору).
Як вбачається з відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 9003601 відповідачем неодноразово продовжувався пільговий період та збільшувався строк кредитування, при цьому здійснено погашення тіла кредиту на загальну суму 922 гривні, після закінчення чергового пільгового періоду первісним кредитором ТОВ «Мілоан», починаючи з 18 травня 2023 року по 16 липня 2024 року відсотки нараховувались за стандартною процентною ставкою 3% від фактичного залишку кредиту у розмірі 122,34 гривні, в межах строку кредитування. 
Дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що  ОСОБА_1 порушив зобов`язання щодо повернення кредиту, а тому на підставі
статей 525-527, 530, 611, 629, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

V. Розподіл судових витрат.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір.
Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати
(а.с. 6), які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Позивач просить стягнути з відповідачки на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 гривень. 
Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно із частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу представник позивача надав суду копію договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, копію акту № Д/11677 наданих послуг від 11 грудня 2025 року на суму 8 000 гривень, копію детального опису наданих послуг від 11 грудня 2025 року до акту № Д/11677 за договором про надання правничої допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року. 
Суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягу виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати є не співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000 гривень. 
На підставі наведеного, керуючись статтями 525-527, 530, 610, 611, 629, 1048- 1050, 1054 ЦК України, статтями 13, 43, 76-81, 141, 263, 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд  
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Кредитним договором від 21 лютого 2023 року
№ 9003601 у сумі 20 034 гривні 56 копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2 422 гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу у розмірі 4 000 гривень.
Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (місцезнаходження: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, код ЄДРПОУ 35234236)

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: 
АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Суддя  Р.М. Топіха