Справа № 346/5971/24 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О. 
Провадження № 22-ц/811/2958/25 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Мікуш Ю.Р., Шандри М.М.
секретаря: Заяць Я.І. 
з участю: представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.
В обґрунтування позовних вимог покликався на те, судовим наказом Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2020 року у справі № 346/6055/19, суд ухвалив стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, шляхом їх виплати в інтересах дитини на ім`я стягувача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 .і, борг.
21 квітня 2022 року позивач зареєстрував шлюб вдруге. Від шлюбу у нього народилася дитина – син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . На момент звернення з позовом позивач не працює.
Вищезазначені обставини справи свідчать про те, що у зв`язку із народженням дитини у новому шлюбі він зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище обох дітей, а відповідно сплата аліментів у встановленому судом розмірі є неможливою. Зазначав, що матеріальний стан його родини погіршився, витрати значно збільшились, матеріальне забезпечення його сім`ї покладено лише на нього, що в свою чергу унеможливлює його сплачувати визначений судом розмір аліментів. Вказані обставини змусили його звернутися за захистом своїх майнових прав до суду.
З врахуванням наведеного, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2020 року у справі за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини – доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 1/ 6 частини від всіх його доходів щомісяця, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. 
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 лютого 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовлено.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 лютого 2025 року оскаржив представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що у ОСОБА_1 є на утриманні інша дитина, у зв`язку з чим він додатково витрачає кошти на утримання цієї дитини, що погіршує його матеріальне становище, а відтак є обставиною, що має істотне значення для зменшення розміру аліментів.
У зв`язку з отриманими травмами, пов`язаними з проходженням військової служби, погіршився стан його здоров`я, тому у нього виникла необхідність у додаткових витратах на лікування.
Погіршення матеріального становища, стану здоров`я та зміни сімейного стану свідчать про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки у нього відсутня можливість сплачувати аліменти у раніше визначеному судом розмірі.
Сукупний щомісячний дохід ОСОБА_1 становить 25 206 грн, що складається з пенсії в розмірі 16 606 грн та заробітної плати в розмірі 8 600 грн, відтак розмір аліментів вдвічі перевищує прожитковий мінімум на дитину відповідного віку.
Зменшення розміру аліментів при встановленні такого на рівні не нижче 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку не вплине на обсяг прав дитини та її утримання, а також не вплине на рівність прав дітей ОСОБА_1 .
Просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ст.360 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, тому її неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за її відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом та матеріалами справи встановлено, що судовим наказом Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2020 року у справі № 346/6055/19, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, шляхом їх виплати в інтересах дитини на ім`я стягувача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
21 квітня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстрований шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим 21 квітня 2022 року виконавчим комітетом Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області, актовий запис 15.
З свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 від 05 травня 2021 року, вбачається, що у позивача та ОСОБА_6 народився ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів на малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення доньки ОСОБА_4 та суперечитиме його інтересам.
Більше того, суд взяв до уваги той факт, що жодних доказів щодо суттєвого погіршення його матеріального стану позивачем суду не представлено, а саме по собі посилання на те, що позивач не працює, не свідчать про суттєве погіршення матеріального стану позивача та не звільняє позивача від обов`язку належним чином утримувати дітей, а також не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Щодо покликань позивача на погіршення стану здоров`я позивача, суд зазначив, що надані позивачем медичні документи - зокрема довідка ВЛК Військово-медичного клінічного центру Головний військовий клінічний госпіталь від 28 серпня 2024 року - свідчать про тимчасове порушення стану здоров`я, що потребувало лише короткострокового, 30-денного лікування у вигляді відпустки. Ні зміст зазначеної довідки, ні інші медичні документи не підтверджують наявності у позивача будь-якого серйозного, довготривалого чи непоправного погіршення стану здоров`я, яке б істотно обмежувало його працездатність або фінансові можливості. Більше того, така відпустка завершилася ще 28 вересня 2024 року, отже, станом на дату розгляду справи, позивач перебував у задовільному стані здоров`я і мав усі можливості для виконання своїх батьківських обов`язків /іншого матеріали справи не містять/.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.
З таким висновком колегія суддів погоджується виходячи із наступних підстав.
Згідно з вимогами статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.
Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.
У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на користь кого вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (статті 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», статті 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», статті 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами статті 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Згідно зі статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Таким чином, при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.
Звертаючись з позовом до суду, позивач як ну підставу позовних вимог посилався на те, що після видачі судового наказу у нього змінився сімейний стан, він одружився та ІНФОРМАЦІЯ_4 в нього народилась ще одна дитина – ОСОБА_5 .
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів про відсутність достатніх підстав для задоволення позову та зменшення розміру аліментів на утримання доньки, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення його майнового стану.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22 липня 2024 року у справі № 688/4308/23, «зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дітей, які народилась в іншому шлюбі, а також дружину, без доведення погіршення майнового становища, самі по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів».
Крім того, Верховний Суд наголошував на тому, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Доводи апеляційної скарги про те, що на даний час змінився сімейний та матеріальний стан позивача, який фактично створив нову сім`ю, на його утриманні дитина від теперішнього шлюбу, а тому наявні підстави для зменшення розміру аліментів, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки створення нової сім`ї не може бути достатньою та безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини.
Твердження апеляційної скарги, про те, що позивач звільнений з військової служби за станом здоров`я та перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного Фонду України, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки це не є підставою для звільнення скаржника від обов`язку утримувати до досягнення повноліття доньку, батьком якої він є.
Доводи апеляційної скарги, що сукупний щомісячний дохід ОСОБА_1 становить 25 206 грн, що складається з пенсії в розмірі 16 606 грн та заробітної плати в розмірі 8 600 грн, 
не є виключною обставиною для зменшення розміру аліментів, оскільки з позивача аліменти стягуються не у твердій грошовій сумі, а у частці від доходу, а тому у разі зменшення таких доходів пропорційно зменшено і розмір аліментів.
Встановивши фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів про відсутність достатніх підстав для задоволення позову та зменшення розміру аліментів на утримання на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення його майнового стану, який будучи працездатною особою має можливість сплачувати аліменти. 
Визначений судом розмір аліментів забезпечить право дитини на нормальний життєвий рівень, достатній для її фізичного, морального, культурного і соціального розвитку.
Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду першої інстанції, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 лютого 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 20 лютого 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В. 

Судді: Мікуш Ю.Р. 

Шандра М.М.