ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
06.04.2026	Справа № 910/1404/26	
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Акціонерного товариства "Чернівціобленерго" до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення 270 430,82 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2026 року Акціонерне товариство "Чернівціобленерго" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - Компанія) 270 430,82 грн, з яких: 84 905,56 грн - три проценти річних, 185 525,26 грн - інфляційні втрати, нараховані на суму основної заборгованості відповідача, підтверджену рішенням Господарського суду міста Києва від 21 березня 2024 року в справі № 910/15560/23, яке набрало законної сили в установленому законом порядку. У позовній заяві Товариство просило суд розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12 лютого 2026 року вищенаведену позовну заяву Товариства прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/1404/26. Цією ж ухвалою суду в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання). 
Крім того, зазначеною ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.
23 лютого 2026 року через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив від цієї ж дати, у якому останній проти задоволення позову заперечував та вказав, що в зв`язку з систематичним порушенням частиною учасників ринку - сторонами, відповідальними за небаланс, своїх фінансових зобов`язань перед оператором системи передачі (далі - ОСП), поточний рахунок відповідача зі спеціальним режимом використання не накопичує в достатній мірі коштів для належного проведення розрахунків на балансуючому ринку. Ця інформація повідомлялась контрагентам відповідача шляхом її публікації на веб-порталі Компанії. Зазначене, на думку відповідача, свідчить про відсутність у нього обов`язку здійснювати розрахунки за укладеним з позивачем договором. Крім того, до спірних правовідносин слід застосовувати спеціальні норми Закону України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон). Оскільки в діях відповідача відсутня вина, останній не може нести відповідальність у вигляді сплати на користь позивача спірних сум трьох процентів річних та інфляційних втрат.
2 березня 2026 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив від 28 лютого 2026 року, у якій останній навів свої доводи на спростування аргументів відповідача, а також зазначив, що дослідження питання наявності чи відсутності вини в діях Компанії не входить до предмету спору в цій справі про стягнення передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) нарахувань, оскільки зазначені суми мають виключно компенсаційний характер і нараховуються незалежно від вини боржника.
12 березня 2026 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява від цієї ж дати, у якій останній повідомив про те, що ціна позову не змінилась, спірна заборгованість відповідачем не погашена.
Жодних інших клопотань та заяв по суті справи від сторін не надходило.
Відповідно до частин 5, 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Враховуючи подання позивачем і відповідачем заяв по суті спору, беручи до уваги відсутність будь-яких клопотань сторін, у яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність у матеріалах справи усіх документів і доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

За приписами частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 21 березня 2024 року в справі № 910/15660/23 за позовом Товариства до Компанії про стягнення 6 190 535,00 грн було закрито провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з Компанії 3 412 616,48 грн основної заборгованості. В іншій частині позов Товариства задоволено, стягнуто з Компанії на користь позивача 2 899 744 грн основної заборгованості, 114 335,79 грн трьох процентів річних, 124 334,83 грн інфляційних втрат та 92 858,02 грн судового збору.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20 червня 2024 року апеляційну скаргу Компанії на рішення Господарського суду міста Києва від 21 березня 2024 року задоволено частково, вказане рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення 2 286 641,86 грн основної заборгованості та закрито провадження у цій частині. Цією ж постановою пункт 3 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 21 березня 2024 року викладено в такій редакції: "Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25; код ЄДРПОУ 00100227) на користь Акціонерного товариства "Чернівціобленерго" (58000, м. Чернівці, вул. Прутська, 23 А; код ЄДРПОУ 00130760) заборгованість в розмірі 613 102,14 грн, 3% річних в розмірі 114 335,79 грн, інфляційні втрати в розмірі 124 334,83 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 12 776,59 грн". В іншій частині вказане рішення місцевого господарського суду залишено без змін.
Цими ж судовими рішеннями встановлено, що між сторонами було укладено договір про врегулювання небалансів електричної енергії від 3 травня 2019 року № 0517-01041 шляхом подання позивачем відповідної заяви про приєднання до його умов та акцептування відповідачем цієї заяви листом від 3 травня 2019 року.
Положеннями пунктів 1.1.-1.5. вказаного правочину визначено, що він є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови врегулювання небалансів електричної енергії сторони, відповідальної за баланс (далі - СВБ), у тому числі її балансуючої групи. На підставі цього договору сторона, що приєднується, набуває статусу учасника ринку та здійснює свою діяльність у якості СВБ. СВБ врегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ, шляхом входження до її балансуючої групи. Оператор системи передачі (далі - ОСП) врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом та Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), від 14 березня 2018 року № 307. Врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку.
Пунктами 2.1, 2.2. договору передбачено, що вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, які передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються адміністратором розрахунків (далі - АР) для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього договору здійснюється з урахуванням податків і зборів, передбачених діючим законодавством. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку. 
За пунктами 5.1., 5.6. вказаного правочину виставлення рахунків і здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку й умовами цього договору. Подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку.
Як встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 21 березня 2024 року в справі № 910/15660/23, на виконання Правил ринку та умов договору, Компанія, як АР, сформувала рахунки на оплату небалансів електричної енергії на користь Товариства на загальну суму 6 300 862,40 грн, які були підписані останнім й направлені для оплати відповідачу в установленому законом та договором порядку. Однак, відповідач свій обов`язок по оплаті виставлених позивачем рахунків у встановлений договором та Правилами ринку строк не виконав, у зв`язку з чим в останнього перед позивачем утворилась заборгованість за відповідними рахунками в загальному розмірі 5 951 864,68 грн.
У постанові Північного апеляційного господарського суду від 20 червня 2024 року в справі № 910/15660/23 зазначено, що під час її розгляду судами першої та апеляційної інстанцій у період з 29 листопада 2023 року по 3 червня 2024 року відповідач сплатив позивачу 5 699 258,34 грн основної заборгованості, у зв`язку з чим провадження у справі в частині цих вимог було закрито. Вимоги про стягнення з відповідача на користь Товариства 613 102,14 грн основної заборгованості, а також 114 335,79 грн трьох процентів річних та 124 334,83 грн інфляційних втрат, нарахованих за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з листопад 2022 року по вересень 2023 року, були визнані обґрунтованими та були задоволені.
31 липня 2024 року на виконання вказаної постанови було видано відповідний наказ.
Судом у межах розгляду даної справи встановлено, що вказана сума основної заборгованості була повністю погашена відповідачем у добровільному порядку, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних інструкцій за період з 4 червня 2024 року по 16 серпня 2024 року. 
У зв`язку з несвоєчасним виконанням Компанією встановленого остаточними судовими рішеннями у справі № 910/15660/23 грошового зобов`язання, Товариство просило стягнути з відповідача 84 905,56 грн трьох процентів річних та 185 525,26 грн інфляційних втрат, нарахованих за загальний період прострочення з 26 вересня 2023 року по 16 серпня 2024 року згідно наданого позивачем розрахунку.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. При цьому, чинне законодавство не пов`язує припинення грошового зобов`язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 15 серпня 2019 року в справі № 910/8625/18.
Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах: Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року в справі № 127/15672/16-ц, Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду: від 10 квітня 2018 року в справі № 910/16945/14, від 27 квітня 2018 року в справі № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року в справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року в справі № 905/2324/17, від 13 лютого 2019 року в справі № 924/312/18.
Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо наявності підстав для звільнення його від відповідальності за несвоєчасне виконання встановленого остаточними судовими рішеннями по справі № 910/15660/23 грошового зобов`язання, у зв`язку з відсутністю коштів на його спеціальному рахунку, а також відсутністю вини в порушенні вказаного договірного зобов`язання, з огляду на таке.
Згідно з частиною 1 статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 цього Кодексу встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частина 2 статті 617 ЦК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.
Обставина щодо наявності чи відсутності вини в простроченні виконання грошового зобов`язання не впливає обсяг зобов`язань боржника, що прострочив таке грошове зобов`язання, у частині обов`язку сплати передбачених статтею 625 ЦК України нарахувань, а наявність особливого алгоритму розподілу коштів на спеціальних рахунках, впровадженого у зв`язку з особливістю здійснення розрахунків на ринку електричної енергії, не виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень загальних норм матеріального права. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду: від 3 лютого 2023 року в справі № 910/9374/21, від 16 жовтня 2020 року в справі № 903/918/19.
Що стосується доводів відповідача щодо відсутності у нього обов`язку з оплати виставлених за договором рахунків, то в постанові Північного апеляційного господарського суду від 20 червня 2024 року в справі № 910/15660/23 було прямо зазначено: "Жодних змін щодо порядку розрахунків до договору внесено не було, а тому доводи відповідача щодо відсутності обов`язку здійснювати розрахунки за договором у зв`язку із відсутністю коштів є необґрунтованими. Твердження про відсутність коштів на рахунках відповідача та опублікування даної інформації на веб-порталі не доводить правомірність не здійснення розрахунків, як і не є підставою для звільнення від виконання договірних зобов`язань". Встановлені в межах справи № 910/15660/23 обставини не підлягають переоцінці під час розгляду даного спору.
Відтак, наведені відповідачем у відзиві обставини жодним чином не звільняють Компанію від сплати компенсаційних виплат, нарахованих на підставі частини 2 статті 625 ЦК України у зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового обов`язку перед Товариством.
Оскільки заявлені Товариством до стягнення розміри трьох процентів річних та інфляційних втрат є арифметично вірними, відповідають вимогам чинного законодавства, не перевищують розраховані судом суми вказаних компенсаційних виплат, й відповідач не надав жодних заперечень щодо необґрунтованості нарахованих позивачем сум та доказів на підтвердження їх сплати на користь Товариства, позовні вимоги про стягнення з відповідача зазначених сум підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.
Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.
Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За таких обставин позов Товариства підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позивачем позову в електронній формі через систему "Електронний суд" у розмірі 3 245,17 грн (270 430,82 х 1,5% х 0,8).
Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25; ідентифікаційний код 00100227) на користь Акціонерного товариства "Чернівціобленерго" (58000, місто Чернівці, вулиця Прутська, будинок 23 А; ідентифікаційний код 00130760) 84 905 (вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот п`ять) грн 56 коп. трьох процентів річних, 185 525 (сто вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот двадцять п`ять) грн 26 коп. інфляційних втрат та 3 245 (три тисячі двісті сорок п`ять) грн 17 коп. судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 6 квітня 2026 року.

Суддя  Є.В. Павленко