ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/729/25  Номер провадження 22-ц/814/956/26	Головуючий у 1-й інстанції Харченко В. Ф.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Чумак О.В.,
суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.
за участю секретаря Галушко А.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами виконавчого комітету Семенівської селищної ради, як органу опіки та піклування
на окрему ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2025 року та на ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2025 року, постановлені суддею Харченко В.Ф.
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування - виконавчий комітет Семенівської селищної ради про позбавлення батьківських прав, про призначення піклувальника, про призначення опікуна, про стягнення аліментів,- 

В С Т А Н О В И В:
У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнути з ОСОБА_2 аліменти на їх утримання; призначити ОСОБА_1 піклувальником неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та опікуном малолітнім ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 21 липня 2025 року відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання на 21 серпня 2025 року о 10:20 год, зобов?язано орган опіки та піклування - виконавчий комітет Семенівської селищної ради подати до суду письмовий висновок щодо розв?язання спору. 
Окремою ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2025 року зобов?язано орган опіки та піклування-виконавчому комітету Семенівської селищної ради вжити заходів щодо усунення зазначених в ухвалі порушень законодавства та недоліків у роботі і до 20.10.2025 письмово повідомити суд про вжиті заходи.
Ухвала суду мотивована тим, органом опіки та піклування упродовж 22.07.2025-02.10.2025 не виконано обов`язку, який покладено на нього ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України; не забезпечено право дітей бути заслуханими під час підготовки матеріалів і складення висновку щодо можливості позбавлення батьківських прав їх матері, що передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 171 Сімейного кодексу України, що у сукупності має достатні ознаки самоусунення від виконання покладених на орган опіки та піклування обов`язків щодо захисту прав дітей та неповноти з`ясування відповідних обставин стосовно дітей.
20 жовтня 2025 року виконавчий комітет Семенівської селищної ради Полтавської області направив до Семенівського районного суду Полтавської області лист, в якому повідомлено про оскарження в апеляційному порядку окремої ухвали Семенівського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2025 року. 
Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2025 року стягнуто з виконавчого комітету Семенівської селищної ради в дохід державного бюджету штраф 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 3028,00 грн.
Ухвала суду обгрунтована тим, що орган опіки та піклування-виконавчий комітет Семенівської селищної ради не виконав ні вимоги ухвали суду про складення висновку щодо розв`язання спору від 21.07.2025, ні вимоги окремої ухвали суду від 02.10.2025. Жодних доказів неможливості виконання вказаних ухвал судові не надано, а так само виправлення допущених порушень.
Виконання окремої ухвали цілком проігноровано органом опіки та піклування. Повідомлення суду про її оскарження в останній день її виконання не звільняє від обов`язку виконання вимог окремої ухвали. 
Не погодившись з даними ухвалами місцевого суду їх в апеляційному порядку оскаржив виконавчий комітет Семенівської селищної ради, як орган опіки та піклування, просив їх скасувати посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права.
Апеляційні скарги мотивовані тим, що вимога викладена в окремій ухвалі суду про вжиття заходів щодо усунення порушень законодавства та недоліків в роботі з боку органу опіки та піклування є неправомірною, оскільки орган опіки та піклування не здійснив жодних дій по самоусуненню від виконання покладених на нього повноважень, виконав ухвалу суду першої інстанції від 21.07.2025 та надав висновок щодо розв`язання спору, з яким місцевий суд в силу положень ч. 6 ст. 19 СК України може не погодитися. 
Також вважає незаконною ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 19.11.2025, якою стягнуто з виконавчого комітету Семенівської селищної ради штраф за зловживання процесуальними правами, оскільки вимоги ухвали місцевого суду щодо надання висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання даного спору виконано. Висновок суду першої інстанції щодо невиконання вимог окремої ухвали є необґрунтованим, оскільки виконавчий комітет Семенівської селищної ради скористався гарантованим державою правом на апеляційне оскарження даної ухвали, про що повідомив місцевий суд. Окрім того, вказані судом рекомендації, які необхідно врахувати органу опіки та піклування при наданні іншого висновку по справі № 547/729/25, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. 
Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні приймала участь представник виконавчого комітету Семенівської селищної ради, як органу опіки та піклування.
Інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з?явилися, що згідно положень ст. 372 ЦПК України перешкоджає її розгляду. 
Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представника третьої особи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвал суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувані ухвали місцевого суду не відповідають вказаним вимогам.
З матеріалів справи вбачається, що у липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнути з ОСОБА_2 аліменти на їх утримання; призначити ОСОБА_1 піклувальником неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та опікуном малолітнім ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 21 липня 2025 року відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання на 21 серпня 2025 року о 10:20 год, зобов?язано орган опіки та піклування - виконавчий комітет Семенівської селищної ради подати до суду письмовий висновок щодо розв?язання спору (а.с. 52).
17 вересня 2025 року до Семенівського районного суду Полтавської області надійшов висновок органу опіки та піклування щодо розв?язання спору про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, затверджений рішенням виконавчого комітету Семенівської селищної ради від 12 вересня 2025 року № 195, в якому зазначено, що надані ОСОБА_1 документи та отримана службою у справах дітей інформація є недостатніми для прийняття правильного рішення органом опіки та піклування щодо розв?язання спору про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , дане питання передано для вирішення Семенівським рійонним судом Полтавської області (а.с. 76-79). 
Окрім того, долучено рішення виконавчого комітету Семенівської селищної ради від 12 вересня 2025 року № 196 про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном неповнолітніх дітей у разі позбавлення їх матері ОСОБА_2 батьківських прав (а.с. 80).
Окремою ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2025 року встановлено недоліки діяльності органу опіки та піклування - виконавчого комітету Семенівської селищної ради, а також складеного ним висновку та рішення від 12.09.2025 № 195 щодо спору про позбавлення батьківських прав у цій справіта зобов?язано вжити заходів щодо усунення зазначених в ухвалі порушень законодавства та недоліків у роботі, про що письмово повідомити суд до 20.10.2025.
Ухвала суду мотивована тим, що висновок органу опіки та піклування грунтується на довідці Устимівського ліцею від 21.05.2025; факту виїзду служби у справах дітей Семенівської селищної ради 28.08.2025 за місцем проживання дітей; засіданні комісії у справах захисту прав дитини 10.09.2025. Разом з тим, висновок не вказує на запрошення відповідачки ОСОБА_2 чи її 3-х дітей на засідання жодного із вказаних органів, актуалізацію інформації з місця навчання дітей після травня 2025 року, прослуховування звукозапису судового засідання від 21.08.2025 з відповідними поясненнями дітей тощо. 
Зазначено, що у судовому засіданні 17.09.2025 суд звернув увагу представника органу опіки та піклування на вказані недоліки висновку, на його неповноту, запропонував повторно розглянути відповідне питання на засіданні виконавчого комітету, прослухати звукозапис судового засідання, запросити на засідання відповідних органів відповідачку і дітей, актуалізувати листування стосовно дітей тощо, проте на судове засідання призначене 02.10.2025 орган опіки та піклування свого представника не направив, про причини неявки не повідомив та не направив іншого (нового) висновку органу опіки та піклування з питання можливого позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_2 .
Враховуючи викладене, місцевий суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для постановлення окремої ухвали, оскільки органом опіки та піклування упродовж 22.07.2025 - 02.10.2025 не виконано обов`язку, який покладено на нього ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України; не забезпечено право дітей бути заслуханими під час підготовки матеріалів і складення висновку щодо можливості позбавлення батьківських прав їх матері, що передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 171 Сімейного кодексу України, що у сукупності має достатні ознаки самоусунення від виконання покладених на орган опіки та піклування обов`язків щодо захисту прав дітей та неповноти з`ясування відповідних обставин стосовно дітей. 
Колегія суддів не погоджується з даним висновком місцевого суду з огляду на наступне.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою статті 262 ЦПК України, передбачено, що суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.
Тлумачення частини першої статті 262 ЦПК України свідчить, що суд постановляє окрему ухвалу лише тоді, якщо встановить порушення певним органом чи іншою особою вимог законодавства або недоліки в їхній діяльності під час вирішення спору.
У частині п`ятій статті 262 ЦПК України передбачено, що в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі № 800/500/16 (провадження № 11-1156заі18) зазначено: «окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду».
Наведені норми вказують на те, що в суду є право, коли він встановив порушення закону, постановити окрему ухвалу. Інститут окремої ухвали направлений на реагування суду у тих випадках, коли порушення закону настільки очевидне, зухвале та систематичне, що не дозволяє суду бути інертним до таких порушень і спонукає до ефективних дій, втіленням яких має бути окрема ухвала (п. 24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2023 у справі № 990/131/22 (провадження № 11-137заі23)).
Згідно з частиною четвертою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина п`ята статті 19 СК України).
З матеріалів справи вбачається, що 28.08.2025 службою у справах дітей Семенівської селищної ради було здійснено комісійний виїзд у родину позивача, де проживають діти, та складено акт обстеження умов їх проживання. В даному акті, серед іншого зазначено, що за результатами бесіди встановлено, що діти бажають проживати разом з дідом та бабою та що вони не заперечують щодо позбавлення їх матері батьківських прав. 
Вищевказане спростовує посилання місцевого суду на не врахування органом опіки та піклування думки дітей щодо вирішення даного спору. 
Посилання суду на те, що висновок органу опіки та піклування не вказує на запрошення відповідачки ОСОБА_2 на засідання комісії спростовується долученим витягом з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 10.09.2025 № 18, з якого вбачається, що під час комісійного виїзду за місцем реєстрації ОСОБА_2 , а саме АДРЕСА_1 , була відсутня, на телефонні дзвінки не відповідала. Окрім того, у висновку опіки та піклування зазначено, що її місце перебування невідоме. 
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що положення ч. 5 ст. 19 СК України не покладають на орган опіки та піклування обов`язок надання до суду документів, на підставі яких було ухвалено висновок щодо розв`язання спору, проте суд не був позбавлений можливості витребувати відповідні докази для з`ясування вказаних обставин.
Лише у судовому засіданні призначеному на 21.10.2025 місцевий суд витребував копію протоколу засідання комісії від 10.09.2025 щодо обговорення та затвердження рішення від 12.09.2025 № 190 та визнав явку представника третьої особи обов`язковою.
Проте, вказані процесуальні дії суду були вчинені після постановлення окремої ухвали.
Зазначення в окремій ухвалі від 02.10.2025 про порушення органом опіки та піклування 30-денного строку для складання письмового висновку щодо розв`язання спору не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, оскільки не містить посилання на норму права, яка встановлює даний строк.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до передчасного та помилкового висновку щодо порушення органом опіки та піклування положень ч. 5 ст. 19, ч. 1, 2 ст. 171 СК України та самоусунення від виконання покладених на орган опіки та піклування обов`язків.
Окрім того, згідно з ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини або не базується на матеріалах справи. Висновок органу опіки має рекомендаційний характер та оцінюється судом у сукупності з іншими доказами.
Постановляючи окрему ухвалу у справі, місцевий суд не звернув увагу на те, що згідно положень ч. 1 ст. 262 ЦПК України суд постановляє окрему ухвалу, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб.
Проте, станом на 02.10.2025 спір по суті не вирішувався, відтак у відповідності до вимог ч. 1 ст. 262 ЦПК України у суду першої інстанції не було правових підстав для постановлення окремої ухвали.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що окрема ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та постановленою з порушенням вимог статті 262 ЦПК України.
Окрім того, ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 19.11.2025 стягнуто з виконавчого комітету Семенівської селищної ради в дохід державного бюджету штраф 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 3028,00 грн.
Ухвала суду мотивована тим, що орган опіки та піклування - виконавчий комітет Семенівської селищної ради не виконав ні вимог ухвали суду про складання висновку щодо розв?язання спору від 21.07.2025, ні вимоги окремої ухвали від 02.10.2025, що є підставою для вжиття заходів процесуального примусу у вигляді стягнення штрафу у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Колегія суддів з вказаним висновком місцевого суду не погоджується з огляду на наступне.
Однією із засад цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункт 11 частини першої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
За змістом статті 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.
В силу частини першої статті 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.
Згідно зі статтею 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зокрема, у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.
Постановляючи оскаржувану ухвалу місцевий суд вказав на невиконання органом опіки та піклування - виконавчим комітетом Семенівської селищної ради вимог ухвали суду про складання висновку щодо розв?язання спору від 21.07.2025 та окремої ухвали суду від 02.10.2025.
Проте, з матеріалів справи вбачається, що органом опіки та піклування Семенівської селищної ради 17.09.2025 на виконання вимог ухвали Семенівського районного суду Полтавської області від 21.07.2025 було надано висновок щодо розв`язання спору. Факт незгоди суду з вказаним висновком не може слугувати підставою для застосування до органу опіки та піклування заходів процесуального примусу, оскільки суд, вважаючи його недостатньо обґрунтованим, має передбачене процесуальним законом право не погодитися з ним та вирішити спір на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Щодо посилання суду на невиконання вимог окремої ухвали місцевого суду від 02.10.2025 колегія суддів зазначає наступне.
В окремій ухвалі Семенівського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2025 року зазначено, вказана ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена протягом 15 днів до Полтавського апеляційного суду.
Проте вищевказане не відповідає чинному цивільному процесуальному законодавству України.
Згідно ч. 1 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим кодексом.
Право на апеляційний перегляд ухвали суду є конституційно гарантованим правом (ст. 129 Конституції), що забезпечує справедливий судовий захист. Судова практика Верховного Суду наголошує, що оскарженню підлягають ухвали, які перешкоджають провадженню або прямо передбачені процесуальними кодексами (ЦПК, ГПК, КПК), а їх обмеження має бути пропорційним 
Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремі ухвали суду першої інстанції.
Таким чином, ухвала про постановлення окремої ухвали, надіслана відповідним органам, стає обов`язковою до виконання лише після набрання нею законної сили, тобто після закінчення строку для її оскарження, визначеному ст. 354 ЦПК України.
20 жовтня 2025 року на електронну пошту Семенівського районного суду Полтавської області від виконавчого комітету Семенівської селищної ради надійшло повідомлення про оскарження окремої ухвали суду від 02.10.2025 до Полтавського апеляційного суду.
Враховуючи викладене, з огляду на наявне в матеріалах справи повідомлення про оскарження в апеляційному порядку окремої ухвали Семенівського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2025 року, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про можливість застосування заходів процесуального примусу внаслідок невиконання вищевказаної ухвали суду.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, окрема ухвала Семенівського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2025 року та ухвала Семенівського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2025 року про застосування заходів процесуального примусу постановлені з порушенням вимог процесуального права, що є підставою для їх скасування. 
Керуючись ст. 367, ст. 368, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги виконавчого комітету Семенівської селищної ради, як органу опіки та піклування задовольнити.
Окрему ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2025 року та ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2025 року скасувати. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця 

Л.І. Пилипчук