Справа №: 398/6755/25	

провадження №: 2/398/800/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України 

"09" лютого 2026 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Шинкаренко І.П.,
за участю секретаря судового засідання Черткова А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ),
від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Боровський Валерій Антонович (адреса: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Чижевського, буд. 12)
до ОСОБА_2 (остання відома адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 ),
про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ
Адвокат Боровський В.А., який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просить скасувати обтяження: у виді заборони на нерухоме майно, яке зареєстроване 30 червня 2008 року на підставі повідомлення б/н, виданий 18 квітня 1977 року видавник: не вказано, Будтв. управл., реєстраційний номер обтяження 7478449 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер запису про обтяження: 61770127 в Державному реєстрі речових прав; у виді заборони на нерухоме майно, яке зареєстроване 01 жовтня 2008 року на підставі повідомлення б/н, виданий 18 квітня 1977 року видавник: не вказано, Будтв. управл., реєстраційний номер обтяження 8002609 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер запису про обтяження: 61770179 в Державному реєстрі речових прав, вилучивши з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна відповідні записи про обтяження. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку реєстраційний номер № 1332 від 10 жовтня 2003 року, посвідченого на Універсальній товарній біржі «Партнер» ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Речове право власності на житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29 вересня 2025 року. При реєстрації речового права власності на житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, було встановлено наявність вказаного обтяження. В зв`язку з чим було накладені обтяження, позивачу невідомо.
Ухвалою судді від 08 грудня 2025 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, витребувано від Першої олександрійської державної нотаріальної контори Кіровоградської області належним чином завірену копію повідомлення б/н від 18 квітня 1977 року, що є підставою запису за реєстраційним номером обтяження № 7478449 від 30 червня 2008 року, а також від Комунального підприємства «Олександрійське міжміське бюро технічної інвентаризації» належним чином завіреної копії реєстраційної справи об`єкта нерухомого майна – житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також відомостей щодо набуття та/або припинення права власності на зазначений об`єкт нерухомого майна ОСОБА_2 
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.
Учасники справи, належним чином повідомлені про час дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
01 лютого 2026 року представник позивача подав до суду заяву про проведення судового розгляду у відсутності позивача та його представника, наполягав на задоволенні позовних вимог. 
Підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. ст. 223 та 240 ЦПК України, судом не встановлено.
Суд провів розгляд справи в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини.
Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку реєстраційний номер № 1332 від 10 жовтня 2003 року, посвідченого на Універсальній товарній біржі «Партнер» ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 придбав житловий будинок АДРЕСА_1 .
Рішенням Олександрійського міського суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2003 року (справа №2-4120/03) вказаний договір купівлі-продажу житлового будинку від 10 жовтня 2003 року, посвідчений УТБ "Партнер" за № 1332 визнаний дійсним та визнано за ОСОБА_1 право власності на вказаний житловий будинок. 
06 жовтня 2025 року право власності ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення Олександрійського міського суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2003 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 446376028.
Крім того згідно з відомостей Державного реєстру речових прав на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , міститься запис про обтяження у виді заборони на нерухоме майно, зареєстроване 30 червня 2008 року на підставі повідомлення б/н, виданого 18 квітня 1977 року видавник: Будтв. управл., в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 7478449, в Державному реєстрі речових прав номер запису про обтяження: 61770127; у виді заборони на нерухоме майно, яке зареєстроване 01 жовтня 2008 року на підставі повідомлення б/н, виданого 18 квітня 1977 року, видавник: не вказано, Будтв. управл., в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 8002609, в Державному реєстрі речових прав номер запису про обтяження: 61770179.
Згідно з реєстраційною справою на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , наданою на запит суду КП «Олександрійське міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 01 січня 2013 року вказаний житловий будинок належав на праві власності ОСОБА_2 на підставі рішення Димитрівської селищної ради про надання земельної ділянки для будівництва від 17 вересня 1975 року, договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності, укладеного між ОСОБА_2 та Димитрівською селищною радою 19 листопада 1975 року, а також акта від 05 січня 1983 року про прийняття будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в експлуатацію. Надалі 09 лютого 1983 року вказаний житловий будинок перейшов у власність ОСОБА_4 на підставі договору купівлі - продажу будинку укладеного з ОСОБА_2 . ОСОБА_5 та ОСОБА_6 16 вересня 1993 року успадкували вказаний будинок після смерті ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. 02 жовтня 2001 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі продажу вказаного житлового будинку, надалі право власності ОСОБА_3 перейшло до позивача. 
Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
В силу ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник може звернутися до суду з вимогою усунення будь-яких порушень його права. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника на усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб`єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб`єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції). Таким чином накладення обтяження на нерухоме майно позбавить власника можливості користуватися вказаним майном, що є порушенням його прав. 
Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.
У своїх рішення Європейський суд з прав людини наголошував, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними засобами і тією метою, на яку спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними меті їх застосування.
Беручи до уваги наявність протягом тривалого часу обтяження права на майно позивача та відсутність необхідності подальшого застосування такої заборони суд констатує, що втручання у право особи на мирне володіння своїм майном є невиправданим. 
Враховуючи викладене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та наявні правові підстави для задоволення позовних вимог про скасування обтяження від 18 квітня 1977 року, накладеного на нерухоме майно, яке належало ОСОБА_2 – первісному власнику вказаного житлового будинку та припинення обтяження зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав.
В той же час, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідних записів про обтяження оскільки Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачено можливості виключення таких відомостей. 
За клопотанням позивача судові витрати залишити як фактично понесені.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12-13, 51, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ
Позов задовольнити частково.
Скасувати обтяження: у виді заборони на нерухоме майно, зареєстроване 30 червня 2008 року на підставі повідомлення б/н, виданого 18 квітня 1977 року видавник: Будтв. управл., в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 7478449, в Державному реєстрі речових прав номер запису про обтяження: 61770127; у виді заборони на нерухоме майно, яке зареєстроване 01 жовтня 2008 року на підставі повідомлення б/н, виданого 18 квітня 1977 року, видавник: не вказано, Будтв. управл., в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 8002609, в Державному реєстрі речових прав номер запису про обтяження: 61770179.
В іншій частині позову відмовити.
Судові витрати залишити за позивачем як фактично понесені.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 09 лютого 2026 року.

Суддя І.П. Шинкаренко