Справа № 645/4732/25
Провадження № 2/645/210/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2026 року      м. Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого – судді Мартинової О.М.,
секретаря судових засідань – Кривченко Т.В.,
відповідача – ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_1 , третя особа – Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування шкоди в порядку суброгації, -
в с т а н о в и в:
14.07.2025 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія  (ПрАТ «СК «Євроінс Україна»»), в інтересах якого на підставі довіреності діє представник Бутенко М.О., звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 7862,09 грн. Крім того, просив суд стягнути з відповідача на свою користь судові витрати в розмірі 2422,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилалася на те, що 19.12.2019 року між ПрАТ «СК «Євроінс Україна»» (Позивач) та ОСОБА_2 (Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №121003-2111-1000246 (Договір). Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «TOYOTA», державний номерний знак « НОМЕР_1 ». У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 10.12.2020 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «PEUGEOT», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », допустив зіткнення з транспортним засобом «TOYOTA», державний номерний знак « НОМЕР_1 ». Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови суду відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти. Згідно наданих вище зазначених страхових актів ПрАТ «СК «Євроінс Україна»» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 53620,90 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ "НАСК "ОРАНТА", № АР007057222, то остання керуючись ст. ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодувала ПрАТ «СК «ЄВРОІНС Україна» страхове відшкодування в розмірі 45758,81 грн. З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, що становить 7862,09 грн.=(53620,90-45758,81), а також судовий збір в розмірі 2422,20 грн.
Ухвалою суду від 18.07.2025 року відкрито спрощене позовне провадження в справі з викликом (повідомлення) сторін.
Представник позивача Бутенко М.О. в судове засідання не з`явилася, 02.04.2026 року через систему «Електронний суд» надала заяву, якою просила розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважав їх безпідставними оскільки ніяких договорів він з позивачем не укладав.
Представник третьої особи ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, при цьому будь-яких заяв та клопотань до суду не надавав.
Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасника справи в судове засідання.
Так, згідно з частиною 3 статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.
Відповідно до частини 2 статті 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
При цьому, відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Зважаючи на те, що неявка представників третьої особи – ПАТ «НАСК «ОРАНТА» не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду справи, а також на те, що суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи та вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.
Суд, вислухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 19 грудня 2019 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна»» та ОСОБА_2 уклали договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Класичне» № НОМЕР_3 щодо транспортного засобу марки «Toyota C-HR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно з яким ПрАТ «СК «Євроінс Україна» зобов`язалось виплатити страхове відшкодування у випадку пошкодження транспортного засобу, зокрема внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (п. 6.2.1. Договору) (а.с. 14).
10.12.2020 року о 21 год. 21 хв. по вул. Героїв Праці біля будинку №20/321А в м.Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю «Toyota C-HR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , були спричинені механічні пошкодження.
Постановою Київського районного суду міста Харкова від 05.01.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 10.12.2020 року о 21 год. 21 хв. керуючи автомобілем «Peugeot Partner», державний номерний знак НОМЕР_2 в м.Харкові по вул. Героїв Праці біля будинку №20/321А, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota C-HR», державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_1 порушив п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 15).
В акті огляду транспортного засобу від 14.12.2020 року зафіксовані виявлені на автомобілі «Toyota C-HR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодження (а.с. 16-27).
Згідно рахунку на оплату №9225 від 22.12.2020 року ТОВ «АВТОАРТ ЛТД» вартість ремонту транспортного засобу «Toyota C-HR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без ПДВ становить 53620,90 гривень.
Окрім того, згідно розрахунку № 34230/20 суми страхового відшкодування від 22.12.2020 року та страховому акті № 34230/21 від 06.12.2021 року сума страхового відшкодування становить 53620,90 гривень (а.с. 29-30).
14.12.2020 року ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою-повідомленням № 34239 про настання події, що має ознаки страхового випадку та на виплату страхового відшкодування (а.с. 11).
Платіжною інструкцією № 6088 від 06.01.2021 року підтверджується оплата на рахунок ТОВ «АВТОАРТ ЛТД» страхового відшкодування у сумі 53620,90 грн., згідно зі страховим актом №34230/21 від 06.01.21 р., по а/м «Toyota C-HR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , від Харків 02111. Без ПДВ (а.с. 31).
Відповідно до Полісу № АР007057222, VIN CODE транспортного засобу НОМЕР_4 , державний номер знак НОМЕР_5 . 
Згідно до довідки поліції номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 , VIN CODE транспортного засобу НОМЕР_4 , тобто поліс № АР007057222 укладений відповідно на транспортний засіб з VIN CODE № НОМЕР_4 , а отже на транспортний засіб  ОСОБА_1 (а.с. 72-73).
Враховуючи вищенаведене на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за полісом серії АР №007057222 від 16.01.2020 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 32, 90).
Страховим актом ПАТ «НАСК «Оранта» №ОЦВ-Р-М-20-20-41181/І визначено суму страхового відшкодування в розмірі 45758,81 грн (а.с. 88).
Платіжною інструкцією №10179 від 26.02.2021 року підтверджується здійснення платежу ПАТ «НАСК «Оранта» у розмірі 45758,81 грн на рахунок ПрАТ «СК «Євроінс Україна» як виплата страхового відшкодування згідно регресової вимоги № 103-юр від 03.02.2021 року.
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).
Положенням частини 1 статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:
1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;
2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;
3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.
Згідно вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Вказана норма закону кореспондується із положеннями ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.
Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах такої різниці.
Вищевикладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 20 серпня 2024 року у справі №712/9328/21 та Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц.
Як свідчать матеріали справи цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Peugeot Partner» реєстраційний номер НОМЕР_6 , була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», поліс серії АР №007057222, який був чинний на момент дорожньо-транспортної пригоди.
26.02.2021 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було виплачено на користь ПрАТ «СК «Евроінс Україна» страхове відшкодування згідно вимоги №103-юр від 03.02.2021 року в розмірі 45758,81 грн.
Отже, різниця між виплаченою ПрАТ «СК «Евроінс Україна» потерпілій ОСОБА_2 сумою страхового відшкодування та виплаченою ПАТ «НАСК «ОРАНТА» сумою страхового відшкодування позивачеві ПрАТ «СК «Евроінс Україна» становить 7862,09 грн. (53620,90 грн. - 45758,81 грн.)
Разом з тим, суд зазначає, що ліміт за шкоду майну згідно полісу відповідача серії АР №007057222 становить 130 000 гривень.
При цьому, позивач ПрАТ «СК «Евроінс Україна» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 (винуватця ДТП) на свою користь різницю між виплаченою ПрАТ «СК «Евроінс Україна» потерпілій ОСОБА_2 страхового відшкодування та розміром страхового відшкодування, розрахований ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в розмірі 7862,09 гривень.
Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що сума відшкодування ПАТ «НАСК «ОРАНТА» була зменшена на коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Peugeot Partner» або на суму втрати його товарного вигляду.
Отже, з викладеного вбачається, що здійснена ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплата страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «Евроінс Україна» в розмірі 45758,81 грн. не перевищувала мінімального розміру (ліміту) страхової суми за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який був встановлений на час виникнення спірний правовідносин 130000 грн., а тому належним відповідачем у даній справі повинен бути ПАТ «НАСК «ОРАНТА», в межах страхової суми, а не винуватець дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 .
Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача.
Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, пункти 40, 41).
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача.
Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі №367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі №712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі №635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2).
З урахуванням викладеного, позовні вимоги ПрАТ «СК «Евроінс Україна» підлягають залишенню без задоволення.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. 
На підставі викладеного, у зв`язку із відмовою в задоволені позову ПрАТ «СК «Евроінс Україна», суд вважає, що сплачений судовий збір слід покласти на позивача.
Керуючись ст. ст. 7, 8, 12, 13, 81, 141, 263-265, 268,273 ЦПК України, ст. ст. 993, 1188, 1194 ЦПК України, суд –
УХВАЛИВ:
В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_1 , третя особа – Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування шкоди в порядку суброгації – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Харківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: https://fr.hr.court.gov.ua
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості, щодо учасників справи:
Позивач – Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», код ЄДРПОУ 22868348, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 102;
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_1 .
Третя особа - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (ПАТ «НАСК «ОРАНТА»), код ЄДРПОУ: 00034186, адреса: 02081, м.Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7Д

Суддя О.М. Мартинова