Справа №601/403/26 
Провадження № 2/601/455/2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2026 року м. Кременець
Кременецький районний суд Тернопільської області у складі
головуючого Мочальської В.М.,
за участю секретаря Домінської І.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кременецького районного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
УСТАНОВИВ:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», інтереси якого представляє Кудіна А.В., звернулося до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії (Надійний) № 8649347 від 25.03.2025 в сумі 17609,16 грн, з яких 9900 грн заборгованість за основним боргом, 2759,15 грн заборгованість за відсотками, 4950 грн неустойка, 0,01 грн заборгованість за комісією.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 25.03.2025 між ТОВ «ФК«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії (Надійний) № 8649347 (далі - кредитний договір). Зазначає, що 27.03.2025 між ТОВ «ФК«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ «ФК«1 Безпечне агентство необхідних кредитів`передає (відступає) ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ««Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 13 від 26.08.2025 до договору факторингу № 27/03/2025 від 27.03.2025 ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 17609,16грн з яких: 9900 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 2759,15 грн сума заборгованості за відсотками; 4950 грн неустойка; 0,01грн комісія за надання кредиту. Всупереч умовам Кредитного договору відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідачки, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Враховуючи наведене, представник позивача просить позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 8649347 від 25.03.2025 в розмірі 17609,16 грн та понесені судові витрати.
05.03.2026 від відповідачки ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання зазначає, що позовні вимоги позивача необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню, з огляду на те, що розрахунок заборгованості є неналежним доказом, оскільки містить недостовірні відомості, суперечить розрахунковим касовим документам. Зазначає, що нею частково сплачено заборгованість, а саме в сумі 8447,65 грн. Що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до неї за укладеним кредитним договором від № 8649347 від 25.03.2025. Позивачем неправомірно нараховано їй заборгованість, а саме неустойку в розмірі 4950 грн та комісію в розмірі0,01 грн, всупереч перехідним положенням Цивільного кодексу України. 
06.03.2026 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій вона зазначила, що враховуючи те, що Реєстр боржників містить інформацію щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку, позивачем надано витяг з Реєстру боржників, що містить лише дані відповідача, інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб. Договір факторингу укладено у відповідності до чинного законодавства. Також зазначає, що згідно з умовами Договору п.6.7.1. у першу чергу сплачуються проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту, неустойка та інші платежі (у випадку їх нарахування). 11.04.2025 відповідачкою було здійснено платіж в розмірі 3400,645 грн, який було зараховано на погашення комісії за надання кредиту та відсотків.
Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 25.02.2026 відкрито провадження в справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, однак як вбачається із матеріалів справи розгляд справи просить здійснювати за відсутності представника позивача.
В судове засідання відповідачка ОСОБА_1 не з`явилась, хоча про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.
Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі, і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.
Отже, фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши доводи сторін, дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 25.03.2025 між ТОВ «ФК«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8649347, який підписано відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 344885.
Згідно з п. 2.1 договору Кредитодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Кредит»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк кредиту»), шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (Проценти) від Суми кредиту та Комісію за надання кредиту відповідно до умов цього Договору.
За умовами п. 2.2 Договору параметри та умови кредиту: сума кредиту 9900 грн; строк кредитування/строк договору 360 днів; процентна ставка/день (фіксована) 0,998%; комісія за надання кредиту 17,25 % від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1707,75 грн).
Підписанням Кредитного договору № 8649347 від 25.03.2025, відповідачка ОСОБА_1 підтвердила, що перед укладанням (підписанням) Договору, позичальник ознайомлюється з Паспортом споживчого кредиту та Офертою, що містить в тому числі проект Договору, Політикою конфіденційності, Правила надання коштів та банківських металів у кредит за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «ClickCredit», іншою інформацією про Кредитодавця та послуги, які ним надаються, в тому числі на Сайті Кредитодавця: інформацію, передбаченою Законом України про фінансові послуги та фінансові компанії, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист персональних даних». (п.5.1 Договору).
Факт перерахування позивачем грошових коштів у сумі 9900 грн на картковий рахунок відповідачки підтверджено довідкою ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» № КД-000113372 від 21.01.2026.
27.03.2025 між ТОВ «ФК«1 Безпечне агентство необхідних кредитів`та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого клієнт передав (відступив) фактору за плату, а фактор прийняв належні права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.
Пунктом 1.2 договору передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.
26.08.2025 ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФК«1 Безпечне агентство необхідних кредитів`підписали Додаткову угоду №8 до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, сторонами погоджено внесення ряду змін до Договору Факторингу.
Актом прийому-передачі Реєстру Боржників № 13 від 26.08.2025 до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, Клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр боржників № 13 від 26.08.2025 у кількості 5068, після чого з урахуванням пункту 1.2 Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 від Клієнта до Фактора перейшли права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №13 від 26.08.2025 до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в 17609,16грн, з яких 9900 грн заборгованість за основним боргом, 2759,15 грн заборгованість за відсотками, 4950 грн неустойки, 0,01 грн заборгованість за комісією.
З копії платіжної інструкції № 95 від 29.08.2025 вбачається, що ТОВ «ФК«1 Безпечне агентство необхідних кредитів`отримало від ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 4162099,19 грн як плату за відступлення права вимоги згідно з Додатковою угодою № 8 від 26.08.2025 до Договору факторингу №27/03/25 від 05.03.2025.
Згідно із розрахунком заборгованості за Кредитним договором № 8649347 від 25.03.2025 за період з 25.03.2025 по 26.08.2025 відповідачкою ОСОБА_1 сплачено заборгованість по кредиту частковов загальному розмірі 8447,65 грн, залишок не погашеної заборгованості відповідачкискладає 17609,16 грн, з яких 9900 грн заборгованість за основним боргом, 2759,15 грн заборгованість за відсотками, 4950 грн заборгованість за неустойкою, 0,01грн заборгованість за комісією.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовій формі (статті 205, 207 ЦК України). Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20), від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243св20).
З цього суд робить висновок про доведеність того, що відповідачкою укладено та підписано договір із позивачем.
Крім того, відповідачка не заперечує, що договір укладено та нею підписаний. У відзиві підтверджує, що частково сплачувала кредитні кошти.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).
За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01.11.2021 у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що 25.03.2025 між ТОВ «ФК«1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії (Надійний) № 8649347, в електронній формі. Відповідачка у передбачений договором строк заборгованість не повернула.
Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).
Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.
Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог.
Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №761/33403/17).
Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21).
З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.
Посилання відповідачки, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до неї за укладеним кредитним договором від № 8649347 від 25.03.2025, спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами з яких судом встановлено, що 27.03.2025 між ТОВ «ФК«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ «ФК«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ««Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 13 від 26.08.2025 до договору факторингу № 27/03/2025 від 27.03.2025 ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 17609,16 грн з яких: 9900 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 2759,15 грн сума заборгованості за відсотками; 4950 грн неустойка; 0,01грн комісія за надання кредиту.
Отже, «ФК«1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8649347 від 25.03.2025.
Свої зобов`язання перед кредитором ОСОБА_1 належним чином не виконувала, у результаті чого виникла заборгованість. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами, в тому числі частково погашала надані первісним кредитором кошти, що не заперечується відповідачкою.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як новий кредитор, довело існування між «ФК«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 кредитних правовідносин, підтверджено факт отримання відповідачкою кредитних коштів.
У зв`язку з тим, що отримані та використані надані кредитором грошові кошти в добровільному порядку відповідачкою в повному обсязі не повернуті, а також з огляду на приписи частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, отже суд частково погоджується з вимогами позивача та вважає, що наявні підстави для задоволення вимог в частині стягнення боргу за тілом кредиту та відсотків.
Посилання відповідачки ОСОБА_1 на те, що розрахунок заборгованості є неналежним доказом, оскільки містить недостовірні відомості, суперечить розрахунковим касовим документам. Оскільки нею частково сплачено заборгованість, а саме 11.04.2025 було сплачено3400, 65 грн, то з 11.04.2025 розмір відсотків повинен був становити 61,74 грн від залишку тіла кредиту, то такі твердження спростовуються самим договором, який було підписано відповідачкою і свідчить про її згоду на укладення кредитного договору саме на тих умовах, які зазначені в ньому.
Відповідно до Договору № 8649347 від 25.03.2025:
П. 2.2.1. сума кредиту становить 9900.00 (дев`ять тисяч дев`ятсот гривень нуль копійок) грн., п. 2.2.2. Строк кредитування/Строк договору 360 днів. Відповідно до п. 2.3.1. Денна процентна ставка/день 0.998%.
п 2.2.4. період сплати Мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати Позичальником процентів за користування Кредитом та становить 20 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування Кредитом нараховані за 20 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 20 днів користування. Кількість Мінімальних обов`язкових платежів становить 17.
п. 2.2.5. Договору дата сплати першого обов`язкового платежу 13.04.2025. п. 2.2.3. розмір першого обов`язкового платежу 3588.75 грн.
п. 2.2.8. Комісія за надання кредиту 17.25% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1707.75 грн.).
п. 6.7. У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором (Першого обов`язкового платежу/Мінімального обов`язкового платежу) у повному обсязі, зарахування сплачених Позичальником коштів за Договором здійснюється Кредитодавцем в наступному порядку:
п. 6.7.1. У першу чергу сплачуються Проценти за користування Кредитом, Комісія за надання кредиту, Неустойка та інші платежі (у випадку
їх нарахування).
п. 6.7.2. У другу чергу сплачуються всі прострочені проценти за користування Кредитом прострочена Комісія за надання кредиту. Простроченими процентами за користування Кредитом вважаються проценти, які були передбачені Договором та застосовувались за весь період користування Позичальником Кредитом у відповідності до умов Договору, які не були сплачені Позичальником в строк, встановлений Договором.
п. 6.7.3. У третю чергу сплачуються Проценти за користування Кредитом, Сума Кредиту.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №8649347 від 25.03.2025, 11.04.2025 відповідачкою було здійснено платіж 3400,645
грн, що було зараховано на погашення комісії за надання кредиту та відсотків, у відповідності до п. 6.7.1 Кредитного Договору №8649347 від
25.03.2025 року.
Відповідно нарахування відсотків відбувалось згідно умов кредитного договору, адже сума тіла кредиту не була погашена.
Отже, самевВідповідачка не виконала свого зобов`язання, та не повернула у передбачений строк заборгованість.
Крім того, встановлено, що відповідачка не була обмежена часом ознайомлення з умовами кредитного договору, отримання юридичної допомоги, обрання іншої банківської установи.
Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).
ОСОБА_1 , у разі незгоди із наданим позивачем розрахунком, мала можливість навести власний розрахунок, а також заявити клопотання про витребування доказів, про які вона зазначає у відзиві. 
Разом з тим, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, позивач просив у тому числі, крім тіла кредиту, відсотків, стягнути з відповідача складові його повної вартості, зокрема заборгованість за комісією та неустойкою.
Суд погоджується з доводами відповідачки про те, що вимога банку про стягнення комісії за обслуговування кредиту є незаконною та суд враховує наступне.
Щодо вимоги про стягнення заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 0,01 грн слід зазначити наступне.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Аналіз умов кредитного договору №03173-07/2025 від 02.07.2025 свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 750 грн, встановлена в п. 1.4 Договору.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.
Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що положення кредитного договору щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 1707,75 грн суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 0,01 грн.
Судом встановлено, що відповідачкою сплачено частково заборгованість за кредитним договором в розмірі 8447,65 грн, що не оспорюється сторонами. Разом з тим, первісним кредитором було зараховано сплачену суму відповідачкою на погашення: комісії за надання кредиту в розмірі 17, 25 %, що в грошовому виразі складає 1707,74 грн, та відсотки за кредитним договором в розмірі 6739,91 грн.
Слід зазначити, що оскільки суд прийшов до висновку про те, що вимога стягнення комісії за надання кредиту є нікчемною з моменту укладення договору, то вказану суму в розмірі 1707,74 грн слід зарахувати відповідачці на погашення заборгованості за відсотками.
Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за неустойкою, слід зазначити таке.
Відповідно до вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, враховуючи, що позивачем здійснено нарахування штрафу в період дії воєнного стану, вказана сума в силу вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України підлягає списанню позивачем, а тому відсутні підстави для стягнення штрафу з відповідачки.
Від ТОВ «ФК«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 згідно кредитного договору за № 8649347 від 25.03.2025, на підставі договору факторингу.
Докази про те, що такий договір визнаний недійсним чи його дійсність оспорюється в судовому провадженні суду не надані.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, те, що фактично отримані та використані відповідачкою ОСОБА_1 кредитні кошти у добровільному порядку позивачу, як новому кредитору, не повернуті, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ЄАПБ» заборгованості за договором № 8649347 від 25.03.2025 в розмірі 10951, 41 грн, з яких: 9900 грн – заборгованість за тілом кредиту та 1051,41 грн – заборгованість за відсотками, оскільки позивач має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення суми кредитних коштів.
За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з врахуванням наведених мотивів.
Окрім того, враховуючи висновки суду про часткове задоволення позову, та вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1655,79 грн (10951,41*2662,40/17609,16) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 13, 76-78, 81, 137, 141, 263 - 265, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у розмірі 10951 (десять тисяч дев`ятсот п`ятдесят один) гривень 41 копійок, та судовий збір в розмірі 1655,79 (одна тисяча шістсот п`ятдесят п`ять) гривень 79 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Реквізити учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса місцезнаходження: 07400, вул. Лісова, 2, м. Бровари, Броварського району Київської області, код ЄДРПОУ 35625014.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складено 30.03.2026.
Головуючий