Провадження № 1-кп/742/114/26 
Єдиний унікальний № 742/1049/25

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2026 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні міста Прилуки об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12024275420000338 від 14.09.2024 р. та №1205270330000167 від 18.02.2025 р., за обвинуваченням: 

ОСОБА_3  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голубівка, Прилуцького р-ну, Чернігівської обл., українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, військовослужбовця НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України 

за участі сторін кримінального провадження:
прокурор - ОСОБА_4 ,
обвинувачений - ОСОБА_3 , 
захисник обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
1.1 Військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 13.09.2024 р. близько 21 год. 00 хв., знаходячись по вул. Густинській в м. Прилуки Чернігівської області, на узбіччі дороги знайшов прозорий полімерний пакет з пазовим замком, у якому знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою близько 0,3 г, після чого, маючи умисел на незаконне придбання та подальше зберігання без мети збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), будучи раніше засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, поклав знайдений пакет з його вмістом до кишені, таким чином незаконно придбавши особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою близько 0,3 г, без мети подальшого її збуту. 
Далі, 13.09.2024 р. приблизно о 22 год. 35 хв. солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, незаконно зберігаючи при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою близько 0,3 г, без мети збуту, будучи пасажиром автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по автодорозі Т2524 Борзна-Ічня-Прилуки, тим самим вчиняючи перевезення психотропної речовини без мети збуту, де на відставні близько 250 м до буд. 154 по вул. Густинській в м. Прилуки Чернігівської області був зупинений працівниками поліції.
13.09.2024 р. у період часу з 23 год. 18 хв. по 23 год. 25 хв. під час огляду місця події на ділянці місцевості, що на відставні близько 250 м до буд.154 по вул. Густинській в м. Прилуки Чернігівської області, працівниками поліції у солдата ОСОБА_3 виявлено та вилучено прозорий полімерний пакет з пазовим замком, у якому знаходиться порошкоподібна речовина білого кольору, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/125-24/11827-НЗПРАП від 02.10.2024 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,2572 г, яку останній зберігав для власного вживання без мети збуту. 
Вказаними діями, які виразились у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, будучи особою засудженою протягом року за цією статтею, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України.
1.2 Військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 , 18.02.2025 р. близько 16 год. 30 хв., знаходячись по вул. Перемоги в м. Прилуки Чернігівської області, на узбіччі дороги знайшов прозорий полімерний пакет з пазовим замком, у якому знаходилась кристалічна речовина білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою близько 0,8 г., після чого, маючи умисел на незаконне придбання та подальше зберігання без мети збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), будучи раніше засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_3 поклав знайдений пакет з його вмістом до пачки з під цигарок, яка знаходилась у правій кишені куртки, таким чином незаконно придбавши особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою близько 0,8 г., без мети подальшого її збуту. 
Далі, 18.02.2025 р. у період часу з 17 год. 18 хв. по 17 год. 28 хв. під час огляду місця події на ділянці місцевості, неподалік буд. 216 по вул. Перемоги в м. Прилуки Чернігівської області, працівниками поліції у солдата ОСОБА_3 виявлено та вилучено прозорий полімерний пакет з пазовим замком, у якому знаходиться кристалічна речовина білого кольору, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/125-25/2588-НЗПРАП від 25.02.2025 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,7865 г, яку останній зберігав для власного вживання без мети збуту. 
Вказаними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, будучи особою засудженою протягом року за цією статтею, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України.
1.3 Вказаними в сукупності діями, які виразились в незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, будучи особою засудженою протягом року за цією статтею, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України.

ІІ. Позиція прокурора та показання обвинуваченого.
2.1 Прокурор підтримала обвинувачення, сформульоване в обвинувальному акті, просила визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті. 
2.2 У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та надав суду показання про те, що він дійсно за обставин, викладених в обвинувальному акті, незаконно придбав та зберігав психотропну речовину для власного вживання без мети збуту.
Зокрема, пояснив, що 13.09.2024 р. у вечірній час, йдучи по вул. Густинській у м. Прилуки, він випадково помітив на узбіччі дороги пакет із білою речовиною. Здогадуючись, що це психотропна речовина «солі», він вирішив залишити її собі для особистого вживання. Пакет поклав до кишені, після чого сів у автомобіль знайомого як пасажир. Під час руху автомобіль зупинили працівники поліції, які в ході огляду виявили та вилучили у нього вказану речовину.
Щодо епізоду від 18.02.2025 р., обвинувачений підтвердив, що знову знайшов пакет із аналогічною речовиною на узбіччі дороги по вул. Перемоги в м. Прилуки. Знайдене він сховав у порожню пачку з-під цигарок, яку поклав до кишені куртки. Невдовзі він був зупинений поліцейськими, які в присутності свідків вилучили пакет.
Свою пристрасть до вживання психотропних речовин обвинувачений пояснив важким психологічним станом, що виник внаслідок тривалої та безпосередньої участі в бойових діях під час захисту Батьківщини.

ОСОБА_3 усвідомлює неприпустимість такої поведінки, особливо як військовослужбовця, запевнив суд, що зробив належні висновки, наразі намагається подолати залежність та бажає продовжувати військову службу. Просив суд суворо не карати, врахувати його щире каяття та проходження добровільного лікування від наркотичної залежності.

ІІІ. Оцінка Суду та процедура.
3.1 З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
3.2 Враховуючи показання обвинуваченого, що надані в присутності захисника, та які співвідносяться з пред`явленим обвинуваченням, добровільність його відмови від свого права на повний розгляд кримінального провадження, та приймаючи до уваги, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд вважає за необхідне дослідити виключно матеріали, що характеризують особу обвинуваченого.
3.3 За таких обставин суд вважає, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_3 у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, будучи особою засудженою протягом року за цією статтею, знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду, а відтак його дії кваліфікує за ч.2 ст.309 КК України.

ІV. Призначення покарання.
4.1 Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.
Судом враховується, що щире каяття обвинуваченого підтверджується його критичним ставленням до вчиненого правопорушення, повним визнанням вини, а також висловленим наміром стати на шлях виправлення та не допускати подібних діянь у майбутньому.
Активне сприяння розкриттю злочину проявилось в тому, що обвинувачений добровільно своїми активними діями надавав допомогу органам досудового розслідування та суду у з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.
Прокурор підтвердила активну позицію обвинуваченого в розслідуванні кримінального правопорушення в ході досудового розслідування, що стало наслідком його швидкого розкриття, вказані обставини останній підтвердив і в судовому засіданні, чим сприяв повному та швидкому судовому розгляду.
4.2 Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено. 
4.3 Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_3 , суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.ст.65-67 КК України враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст.12 КК України, є нетяжким злочином;
- фактичні обставини скоєного злочину (час, місце, спосіб, мотиви, наслідки скоєного злочину, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінальних правопорушень);
- особу обвинуваченого (загально-соціальні дані): вік, освіту та стан здоров`я, сімейний стан, офіційно не працюючого, формально-позитивну характеристику за місцем проживання, позитивну характеристику за місцем несення служби в ЗСУ та наявність відомчих відзнак; 
- раніше не судимого в силу ст.89 КК України та відсутність відомостей про притягнення до адміністративної відповідальності;
- не перебування обвинуваченого на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога;
- наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують;
- досудову доповідь з інформацією про високий ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства;
- позицію прокурора, яка наполягала на призначенні обвинуваченому покарання у виді у виді штрафу та думку сторони захисту щодо виду та міри покарання.
4.4 Визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. 
Ефективність покарання безпосередньо залежить від диференційованого впливу на засудженого, а обсяг кари має бути доцільним і залежати не тільки від тяжкості злочину, але й від загально-соціальних відомостей про винну особу.
Частиною 2 ст.65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. 
4.5 Суд, беручи до уваги фактичні обставини справи, а також тяжкість кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, з огляду на другорядну роль кари як мети покарання, а також позицію прокурора, приходить до висновку про можливість виправлення  ОСОБА_3 з обранням покарання в межах мінімальної межі санкції статті у виді штрафу, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Окрему увагу суд приділяє статусу обвинуваченого як військовослужбовця, який бере безпосередню участь у захисті територіальної цілісності України. Суд враховує специфіку психологічного навантаження, пов`язаного з виконанням бойових завдань, та щире прагнення ОСОБА_3 продовжувати військову службу. Призначення покарання у виді штрафу дозволить обвинуваченому виконувати свій конституційний обов`язок, що в умовах воєнного стану відповідає інтересам суспільства та держави.
4.6 Оцінюючи досудову доповідь органу пробації, у якій вказано на високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, суд не може повною мірою погодитися з таким висновком. На момент складання доповіді не було враховано дані про активну посткримінальну поведінку ОСОБА_3 , а саме - його добровільне лікування від наркотичної залежності. Суд вважає, що намагання подолати хворобливий стан, який став першопричиною злочину, суттєво нівелює динамічні чинники ризику.
4.7. Суд розцінює факт звернення за професійною медичною допомогою як об`єктивний доказ критичної самооцінки обвинуваченим своєї поведінки. Така активна позиція свідчить про те, що ОСОБА_3 самостійно вживає заходів для мінімізації ризиків рецидиву в майбутньому.
4.8 Вказані обставини суттєво знижують ступінь суспільної небезпечності особи винного та підтверджують можливість його виправлення без ізоляції від суспільства. Проходження лікування в поєднанні зі статусом військовослужбовця дає суду підстави дійти висновку, що саме штраф, а не позбавлення волі, буде достатнім стимулом для остаточного розриву обвинуваченого з асоціальним середовищем та його повноцінної ресоціалізації. Суд вважає, що обрання ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах мінімальної санкції статті забезпечить баланс між каральною функцією правосуддя та необхідністю ресоціалізації особи. Таке покарання буде справедливим, співмірним вчиненому та достатнім для запобігання новим правопорушенням.

V. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
5.1 Рішення щодо речових доказів необхідно прийняти відповідно до ст.100 КПК України. 
Процесуальні витрати по справі за проведення експертизи в розмірі 3 183 грн 60 коп., з огляду на вимоги ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в повному обсязі. 
5.2 Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
Керуючись ч.3 ст.349,368,373-376 КПК України, суд –

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 /тридцять чотири тисячі/ грн.
Роз`яснити ОСОБА_3 обов`язок сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це суд шляхом представлення документа про сплату штрафу.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати. 
Стягнути з  ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із залученням експертів в сумі 3 183 грн 60 коп.
Речові докази: особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої обмежено - PVP, що передана на зберігання до камери збереження речових доказів Прилуцького РВП – знищити. 
Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. 

Суддя       ОСОБА_1