П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/33288/25	
Перша інстанція: суддя Бойко О.Я.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Єщенка О.В., 
Казанчук Г.П. 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування дисциплінарного стягнення,

В С Т А Н О В И Л А:
У жовтні 2025р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Одеської митниці, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ Одеської митниці від 19.09.2025р. за №156-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення у відношенні ОСОБА_1 ”
В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що оскаржуваний наказ про застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження є протиправним через його необґрунтованість та безпідставність. 
Зокрема, позивачка посилається на те, що за результатами розгляду дисциплінарної справи відповідач не довів порушення нею основних обов`язків державного службовця.
Спірний наказ, на думку позивачки, не встановлює, які конкретні її дії порушили положення Конституції та законів України, призвели до неефективного виконання завдань.
При цьому, позивачка зазначила, що вона, як головний державний інспектор відділу провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з порушеннями митних правил Одеської митниці, належним чином виконувала свої посадові обов`язки. Це підтверджується тим, що у всіх трьох досліджуваних справах про порушення митних правил суд ухвалив рішення на користь Одеської митниці, визнавши осіб винними. Це свідчить про якісну підготовку позивачкою доказової бази. В усіх трьох справах позивачка вчасно здійснила запит та долучила довідки про витрати до матеріалів, направлених до суду. 
Крім того, позивачка зазначала, що рішення про стягнення витрат приймає виключно суб`єкт розгляду (суд або керівник митниці). У неї , як посадової особи відділу провадження, не має повноважень стягувати кошти.
Посилаючись на вказане просила позов задовольнити.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Одеської митниці від 19.09.2025р. №156-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення у відношенні ОСОБА_1 ». 
Стягнуто з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 968,68грн.
В апеляційній скарзі Одеська митниця просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки митним органом не зазначено, який саме взаємозв`язок існує між діями позивачки на виконанням покладених на неї обов`язків та відсутністю у постановах суду рішення про відшкодування витрат митного органу. Також суд першої інстанції вважав недоведеним причинно-наслідковий зв`язок між діями/бездіяльністю позивачки та питанням про відшкодування витрат, які належить до компетенції суду. Відповідач не зазначив конкретно які дії позивачка повинна була вчинити в частині стягнення витрат на користь митного органу. 
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 перебуває на посаді головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з порушеннями митних правил Одеської митниці. 
19.09.2025р. до ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення зауваження відповідно до наказу начальника Одеської митниці від №153-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення у відношенні ОСОБА_1 » (надалі – Наказ) за неналежне виконання основних обов`язків державного службовця, передбачених п.1,6,7,8 ч.1 ст.8 ЗУ «Про державну службу», що призвело до порушення вимог ст.501,520 та 541 МК України, Порядку обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012р. №731, з урахуванням обставин, що пом`якшують відповідальність державного службовця, а саме: попередньої бездоганної поведінки та відсутності дисциплінарних стягнень.
Оскаржуваний наказ складений на підставі висновку комісії з розгляду дисциплінарних справ Одеської митниці від 12.09.2025 № 19-02/19-02/45480, за результатом дисциплінарного провадження з розгляду дисциплінарної справи від 12.09.2025р. за №19-02/19-02/45480. 
Як вбачається із матеріалів справи, що Дисциплінарною комісією розглянуто інформацію та відомості, зазначені в доповідній записці начальника відділу внутрішнього контролю Одеської митниці. Відповідно до доповідної записки за період з 1.09.2024р. по 19.03.2025р. була проведена тематична перевірка з дотримання вимог ст.519-520 МК України, наказу Міністерства фінансів України від 15.06.2012р. за №731 «Порядок обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування». 
Перевірка стосувалася випадків видачі зі складів Одеської митниці товарів, автотранспорту, які були тимчасово вилучені у справах про порушення митних правил.
Комісія зазначила, що в рамках здійснення провадження у справах про порушення митних правил №0267/50000/24 від 2.03.2024р., №0392/50000/24 від 4.04.2024р., №0795/50000/24 від 28.07.2025р. головний державний інспектор відділу провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з порушеннями митних правил Одеської митниці Ольга Харлашина вжила всіх заходів щодо вирішення питання стягнення витрат, понесених митним органом, але лише після рішення наради керівного складу Одеської митниці від 19.03.2025р. Вказані обставини призвели до того, що на теперішній час не стягнуті витрати в сумі 330,43грн.
Отже, комісія вважає, що головний державний інспектор Харлашина О.О. таким чином порушила вимоги ст.501,520 та 541 МК України.
За результатами перевірки дисциплінарна комісія зробила висновок про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення позивачці зауваження, відповідно до ст.64,65,66 ЗУ «Про державну службу» за неналежне виконання вимог ст.501,520 та 541 МК України, з урахуванням обставин, що пом`якшують дисциплінарну відповідальність, передбачених ч.2 ст.67 ЗУ «Про державну службу» в частині попередньої бездоганної поведінки (позитивної характеристики), відсутності дисциплінарних стягнень. 
Крім того, під час перевірки дисциплінарна комісія встановила, що позивачка направляла запити до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку щодо надання довідки про витрати митного органу стосовно усіх трьох справ про порушення митних правил. 
Отримані довідки були долучені до матеріалів справ.
Позивачка вважаючи вищевказаний наказ протиправними, та такими, що підлягає скасуванню, звернулася в суд із даним позовом.
Перевіряючи правомірність оскаржуваного наказу митного органу, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує його протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного. 
Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як вбачається із матеріалів справи, що Одеська митниця ставить в провину позивачки те, що по теперішній час не стягнуті витрати митниці за зберігання майна, через неподання під час розгляду трьох справ про порушення митних правил в суді клопотання про стягнення витрат митниці за зберігання майна.
В оскаржуваному наказі митний орган зазначив, що позивачку притягнуто до дисциплінарної відповідальності за «неналежне виконання основних обов`язків державного службовця, визначених пунктами 1, 6, 7, 8 частини першої статті 8 Закону України «Про державну службу», що призвело до порушення вимог статей 501, 520 та 541 МК України, Порядку обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 № 731».
Позивачки звертає увагу на те, що вона не здійснювала представництво митного органу в суді. Представництво в суді у справах про порушення митних правил, що були об`єктом дослідження у дисциплінарній справі, здійснювала інша особа. 
При цьому, відповідно до ч.1 ст.8 ЗУ «Про державну службу»: державний службовець зобов`язаний, зокрема,: 
1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів;
7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення);
8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.
Положеннями ч.7 ст.239 МК України передбачено, що розмір суми, що підлягає відшкодуванню, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, і розраховується в порядку, передбаченому для визначення собівартості платних послуг.
Відповідно до ст.520 МК України, витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Витрати на оплату послуг перекладача відшкодовуються з державного бюджету.
Посадова особа митного органу, в провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, а також посадова особа, яка здійснює розгляд цієї справи, зобов`язані зібрати та додати до справи документи про понесені у справі витрати.
Порядок відшкодування витрат у справі про порушення митних правил, обчислення сум, що підлягають відшкодуванню, а також порядок розпорядження отриманими коштами встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно з ч.3 ст.541 МК України, витрати митного органу, пов`язані із зберіганням товарів, транспортних засобів, щодо яких прийнято постанову про конфіскацію, до моменту винесення такої постанови повинні бути відшкодовані особою, яка вчинила порушення митних правил. Порядок відшкодування зазначених витрат встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Розмір суми, що підлягає відшкодуванню, розраховується в порядку, передбаченому законодавством України для визначення собівартості платних послуг.
Подання клопотань впродовж судового розгляду справи здійснюється учасниками процесу, які приймають участь у справі.
Відповідно до ч.1,ч.2 ст.501 МК України, представник митного органу, посадові особи якого здійснювали провадження у справі про порушення митних правил, підтримує позицію цього органу щодо притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення, під час розгляду зазначеної справи судом.
Представник митного органу здійснює свої повноваження в суді на підставі належно оформленої довіреності, виданої митним органом.
Аналізуючи вищевказане, судова колегія зазначає, що до повноважень позивачки, в провадженні якої знаходилися справи про порушення митних правил, належало здійснити запит та додати до матеріалів доказову базу, зокрема довідку про витрати митного органу, пов`язані із зберіганням товару. Довідка готується уповноваженою посадовою особою бухгалтерської служби митного органу на запит посадової особи митного органу, в провадженні якої перебуває справа про порушення митних правил. Запит на отримання довідки направляється посадовою особою митного органу, в провадженні якої перебуває справа про порушення митних правил, до бухгалтерської служби митного органу завчасно, але не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати направлення матеріалів у цій справі до суду або дати розгляду справи митним органом. 
Рішення щодо стягнення вказаних витрат приймає суб`єкт, уповноважений розглядати справи про порушення митних правил. Таким чином, якщо справа підпадає під юрисдикцію митного органу, то відповідне рішення виносить керівник або його заступник, в інших випадках – суд. 
В свою чергу право подавати окремі клопотання до суду входить до повноважень саме представника сторони у справі. 
Як встановив суд першої інстанції та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що позивачка не приймала участь у судових засіданнях у справах про порушення митних правил №0267/50000/24, №0392/50000/24, №0795/50000/24. 
При цьому, вказану обставину не заперечує і Одеська митниця. Так само впродовж дисциплінарного провадження комісія безпосередньо встановила факти подання довідок позивачкою до матеріалів справи.
Як вбачається із матеріалів справи, що дисциплінарна комісія у своєму висновку вказує на те, що відповідно до ч.3 ст.501 МК України представник митного органу, серед іншого, має право брати участь у судових засіданнях, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення суду, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб. 
Отже, Комісія у висновку сама визнає той факт, що відповідно до ч.3 ст.501 МК України представник митного органу, серед іншого, має право брати участь у судових засіданнях, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення суду, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб. 
Враховуючи вказане, судова колегія вважає, що комісія з`ясувала, що відповідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, супровід справи про порушення митних правил №0267/50000/24 від 2.03.2024р., №0392/50000/24 від 4.04.2024р., №0795/50000/24 від 28.07.2024р. здійснювала інша посадова особа митного органу.
Отже, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що єдиною правовою вимогою до неї, як посадової особи Відділу провадження у справах про порушення митних правил в частині відшкодування витрат понесеним митним органом є вчасне направлення запитів до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку, а також приєднання довідок до матеріалів справи під час направлення до уповноваженого органу для прийняття відповідного рішення. 
Окрім того, як встановлено судом першої інстанції та не спростовано сторонами по справі, що всі три рішення по досліджуваним справам про порушення митних правил винесені на користь Держави. У справах №0267/50000/24 та №0392/50000/24 постанови суду направлено до Виконавчої служби для примусового виконання, що відповідає ст.541 МК України. По справі №0795/50000/24 постанова суду не направлялась до виконавчої служби, у зв`язку з тим, що до особи була застосована санкція у вигляді штрафу без конфіскації. Штраф сплачено добровільно. 
Отже, апеляційний суд вважає, що Одеська митниця не зазначила, який саме взаємозв`язок існує між діями позивачки на виконанням покладених на неї обов`язків та відсутністю у постановах суду рішення про відшкодування витрат митного органу. Також є недоведеним причинно-наслідковий зв`язок між діями/бездіяльністю позивачки та питанням про відшкодування витрат, які належить до компетенції суду. Відповідач не зазначив конкретно які дії позивачка повинна була вчинити в частині стягнення витрат на користь митного органу. 
З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Одеської митниці - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025р. - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді О.В. Єщенко 

Г.П. Казанчук