Справа № 135/369/26 
Провадження № 3/135/134/26 

ПОСТАНОВА
іменем України

12.03.2026       м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
08 березня 2026 року о 22 годині 09 хвилин  ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем спільного проживання з дружиною ОСОБА_2 :  АДРЕСА_1 , вчинив щодо своєї дружини — ОСОБА_2 , — домашнє насильство психологічного характеру, що полягало у висловлюванні на її адресу нецензурних слів. Зазначені дії спричинили шкоду психічному здоров`ю потерпілої.
У судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1 та потерпіла ОСОБА_2 не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Відомості про поважні причини їх неявки відсутні, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило. Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак за наявності даних про своєчасне сповіщення особи про місце і час розгляду справи та відсутність клопотань про відкладення така справа може бути розглянута за її відсутності.
Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах Бондаренко та інші проти України» (заява № 42664/21), справа «Волохи проти України» (заява № 23543/02), згідно з якою особа, яка бере участь у судовому провадженні, зобов`язана сумлінно реалізовувати свої процесуальні права, виявляти належну зацікавленість у перебігу справи та виконувати свої процесуальні обов`язки.
Враховуючи викладене, а також з метою забезпечення реалізації принципу розумного строку розгляду справи відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та потерпілої.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог статей 245, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її відповідно до закону, а також забезпечення виконання постанови у справі.
Орган (посадова особа), який розглядає справу про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: – чи мало місце адміністративне правопорушення; чи винна дана особа у його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язковими умовами притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.
Згідно зі статтею 173-2 КУпАП, домашнє насильство – це умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи, переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право тощо), внаслідок яких була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Об`єктом правопорушення, передбаченого вказаною статтею, є суспільні відносини у сфері захисту прав і свобод громадян, зокрема — від домашнього насильства.
Об`єктивна сторона полягає в умисному вчиненні дій, передбачених диспозицією статті, за наявності обов`язкової ознаки — заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.
Для встановлення факту правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати, чи вчиняла особа дії, які підпадають під ознаки домашнього насильства.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Отже, нецензурні висловлювання, самі по собі, можуть становити форму психологічного домашнього насильства, якщо вони спрямовані на приниження, обмеження волевиявлення особи, викликають емоційну нестабільність або завдають шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи. У такому випадку вони утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.
Виходячи з аналізу наведених норм, факт вчинення домашнього насильства, що охоплюється диспозицією ст. 173-2 КУпАП, має місце у разі настання наслідків у вигляді шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого внаслідок дій правопорушника психологічного, фізичного чи економічного характеру.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА № 156344, 08 березня 2026 року о 12 годині 50 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем спільного проживання з дружиною ОСОБА_2 , вчинив щодо своєї дружини — ОСОБА_2 — домашнє насильство психологічного характеру, що полягало у висловлюванні на її адресу нецензурних слів. Таким чином, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Протокол складено уповноваженою особою відповідно до вимог статті 256 КУпАП: в ньому зазначено дату, місце, обставини та суть правопорушення, він містить підпис ОСОБА_1 , зауважень до його змісту від останнього не зазначено.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується також дослідженими судом письмовими доказами, зокрема: письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , які є послідовними, узгодженими між собою та відповідають фактичним обставинам, викладеним у протоколі; терміновим заборонним приписом серії ЕГ № 105270, винесеним 08.03.2026 органом поліції, згідно з яким щодо ОСОБА_1 застосовано тимчасовий захід у вигляді заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на троє діб; формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, згідно з якою поліцейським визначено рівень небезпеки правопорушення - як середній.
На підставі всебічної та об`єктивної оцінки доказів, суд дійшов переконливого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП. Дії особи полягали у вчиненні психологічного насильства у формі словесних образ, що спричинили шкоду психічному здоров`ю його дружині, а отже, відповідають ознакам правопорушення, зазначеним у диспозиції вказаної норми.
Призначаючи адміністративне стягнення, суд, керуючись вимогами статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховує характер вчиненого діяння, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, а також відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність  ОСОБА_1  не встановлено.
З урахуванням викладеного, а також зважаючи на дані про особу правопорушника, його вік, матеріальне становище, суд вважає, що адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в межах санкції частини першої статті 173-2 КУпАП, буде достатнім для виховного впливу на правопорушника, формування в нього стійкої правослухняної поведінки та запобігання вчиненню нових правопорушень.
Відповідно до ст. 39-1 КУпАП, у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої законом.
Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено програму для кривдника, як комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.
Відповідно до ч.5 ст. 283 КУпАП, постанова суду про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 173-2 і 173-6 цього Кодексу, повинна містити обґрунтування необхідності або відсутності необхідності направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до статті 39-1цього Кодексу.
Суд бере до уваги, що правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , є першим випадком такого роду поведінки. Об`єктивних даних, що свідчили б про ризик повторного вчинення насильницьких дій, судом не встановлено. За таких обставин, враховуючи обставини вчинення правопорушення та особу правопорушника, суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для направлення правопорушника на проходження програми для кривдників.
У порядку, визначеному статтею 40-1 КУпАП та пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2026 становить 665 грн 60 коп.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 33, 39-1, 40-1, 256, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень в дохід держави.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 грн 60 коп. (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Роз`яснити  ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.
Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.
Суддя