РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 293/1605/25
Провадження № 2/293/191/2026

25 березня 2026 року	селище Черняхів	

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Збаражського О.М., 
за участю секретаря судового засідання Крисюк О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
І. СУТЬ ПОЗОВУ
24.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернулось до Черняхівського районного суду Житомирської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №564432756 у розмірі 12351,00грн. 
В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що 29.08.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладений кредитний договір №564432756, шляхом підписання електронним підписом відповідача, відтвореним з використанням одноразового ідентифікатора (електронного підпису) DKYS-9353. Відповідно до умов кредитного договору №564432756 від 29.08.2024 кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 5000,00грн.
19.11.2024 між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладений договір факторингу №МВ-ТП/9, відповідно до якого TOB «Манівео швидка фінансова допомога» передало (відступило) за плату ТОВ «Таліон плюс» права вимоги, а ТОВ «Таліон плюс» прийняло належні TOB «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі право грошової вимоги за кредитним договором №564432756 від 29.08.2024 до відповідача ОСОБА_1 
28.05.2025 ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу №28/0525-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон плюс» передало (відступило) за плату ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права грошової вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» прийняло належні права вимоги до боржників ТОВ «Таліон плюс», вказаних у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором №564432756 до відповідача ОСОБА_1 
16.07.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» уклали договір факторингу №16/07/25-Е, відповідно до якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №564432756 від 29.08.2024 на суму 12351,00грн.
ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 24.12.2025 справа передана на розгляд судді Збаражському О.М.
На виконання вимог ч.8 ст. 187 ЦПК України, суд отримав відомості з Єдиного державного демографічного реєстру про місце реєстрації відповідача.
Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 26.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Судове засідання призначено на 10.02.2025. За клопотанням позивача витребувано докази.
16.01.2026 АТ «Універсал банк» надало запитувану інформацію стосовно ОСОБА_1 . 
Ухвалою суду від 10.02.2026, занесеною до протоколу судового засідання в порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України, суд постановив відкласти розгляд справи на 12.03.2026.
12.03.2026 судове засідання відкладено на 25.03.2026 у зв`язку із тим, що головуючий суддя перебував у відрядженні.
25.03.2026 в судове засідання сторони не прибули, про розгляд справи повідомлялись встановленим порядком. 
Відповідач ОСОБА_1 повторно не прибув в судове засідання. 17.03.2026 відповідач подав до суду заяву, згідно якої вказав, що прибути в судове засідання не може, оскільки проходить військову службу. Позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» визнав частково, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками нарахованими до 26.09.2024, оскільки саме з цього часу він був мобілізований до лав Збройних Сил України. Вважав, що заборгованість за тілом кредиту та відсотками нарахованими після цієї дати є неправомірними. 
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Оскільки явка відповідача судом не визнавалась обов`язковою, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
25.03.2026 судом складено вступну та резолютивну частини рішення.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ.
Встановлено, що 29.08.2024 TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали договір кредитної лінії №564432756. Договір підписаний електронним підписом відповідача, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора – DKYS-9353 (а.с.12-23).
Відповідно до п.2.1. договору №564432756 кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в сумі кредитного ліміту у розмірі 5000,00грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та правил надання грошових та банківських металів у кредит TOB «Манівео швидка фінансова допомога». 
Відповідно до п.2.3. договору позичальник надає позичальнику перший транш за договором у сумі 5000,00грн. 29.08.2024.
Другий та решта траншів за договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених договором. 
Кожен окремий транш за договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитного переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 4441-11хххххх-4540.
Відповідно до п. 7.3. договору, кінцева дата повернення кредиту – 28.09.2029.
Проценти за договором сплачуються в наступному порядку: протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил договору (п. 7.4.1.).
Після закінчення дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно (п. 7.4.2.).
За положеннями п. 8.3. базова процентна ставка складає 1,00 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 365,00 відсотків річних.
За порушення будь-якого з платежів передбачених договором на 14 і більше календарних днів, позичальник зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця неустойку у вигляді штрафу в розмірі 5000% від суми невиконаного або неналежного виконання грошового зобов`язання, але не більше половини суми кредиту, одержаної споживачем за вказаним договором.
З платіжної інструкції від 29.08.2024 та виписки про рух коштів по рахунку відповідача, вбачається, що TOB «Манівео швидка фінансова допомога» переказало грошові кошти відповідачу в сумі 5000,00грн. 29.08.2024 (а.с. 46,119-121).
За розрахунком ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість за кредитним договором №564432756 становить 10551,00грн. (а.с.82).
19.11.2024 ТОВ Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №МВ-ТП/9, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало (відступило) ТОВ «Таліон Плюс» за плату права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» прийняло належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 55-57).
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 19.11.2024 до договору факторингу №МВ-ТП/9, укладеного 19.11.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №564432756, загальна сума заборгованості 10601,00грн. (а.с. 58).
28.05.2025 ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу №28/0525-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон плюс» передало (відступило) за плату ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права грошової вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» прийняло належні права вимоги до боржників ТОВ «Таліон плюс» (а.с.61-65).
Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 28.05.2025 до договору факторингу №28/0525-01, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 в розмірі 14851,00грн. (а.с.66-67).
За розрахунком ТОВ «Таліон плюс» заборгованість за кредитним договором №564432756 становить 14851,00грн. (а.с.83).
16.07.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» уклали договір факторингу №16/07/25-Е, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» відступлено право грошової вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №564432756 від 29.08.2024 (а.с.69-74,77).
Відповідно до реєстру боржників №1, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 в розмірі 14851,00 грн. (а.с.75-76).
Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №564432756 від 29.08.2024 сформованої ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», заборгованість за кредитним договором №564432756 становить 14851,0грн., з яких: прострочене тіло – 5000,00грн., прострочені відсотки – 7351,00грн., штрафні санкції – 2500,00грн.
Згідно листа АТ «Універсал банк» від 22.01.2026, на ім`я ОСОБА_1 банком емітована платіжна картка НОМЕР_1 , на яку у період з 29.08.2024 по 03.09.2024 був зарахований платіж у сумі 5000,00грн. (а.с.122-124). 
Реалізуючи право на подання відзиву, у порядку ст. 178 ЦПК України, відповідач ОСОБА_1 подав заяву у якій вказав, що він з 25.09.2024 перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 , тому вважає, що нарахування позивачем відсотків за користування кредитом з 26.09.2024 є неправомірними.
ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, ОЦІНКА ТА МОТИВИ СУДУ.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статті 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію).
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень частини 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
В силу частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Зібрані докази вказують на те, що 29.08.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено кредитний договір №564432756 в електронній формі, за умовами якого вказана фінансова компанія перерахувала на картковий рахунок позичальника ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 5000,00грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договором.
Факт користування ОСОБА_1 кредитними коштами підтверджується випискою про рух коштів по рахунку відповідача.
Відповідно до договору факторингу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги за договором №564432756 від 29.08.2024 ТОВ «Таліон Плюс», яке відступило це право ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», яке відступило право грошової вимоги позивачу – ТОВ «Фінансова компанія «Ейс». 
Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За змістом указаної норми боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора (див. постанову Верховного Суду України у від 23 вересня 2015року у справі №6-979цс15).
Відтак, неповідомлення ОСОБА_1 про відступлення права вимоги за кредитним договором не спростовує факт заміни кредитора у зобов`язанні та не звільняє відповідача від виконання зобов`язання за цим договором.
Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованості за кредитним договором, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі (стаття 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (стаття 629 ЦК України).
Оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені, враховуючи те, що відповідачем ОСОБА_1 не заперечується факт виконання ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором та перерахування на його картковий рахунок кредитних коштів в сумі 5000,00грн., суд встановив, що відповідач в порушення вимог договору та норм ЦК України не виконав взяті на себе зобов`язання перед кредитодавцем», а тому дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5000,00 грн. є обґрунтованою а, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.
Що стосується вимог позивача щодо стягнення відсотків нарахованих за користування кредитом, суд зазначає наступне.
Так, відповідач не визнає та заперечує стягнення з нього відсотків за користування кредитом, що нараховувались з 26.09.2024, з огляду на його статус військовослужбовця.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30 березня 2021 року №1357-IX, який набрав чинності 23 квітня 2021 року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції: «15. Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».
Останніми змінами, які набрали чинності 19 серпня 2022 року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено словами «крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля».
Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що військовослужбовці це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні діє з 18 березня 2014 року по теперішній час.
Статтею 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" унормовано, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.
Аналіз п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону №1357-IX від 30 березня 2021 року, який набрав чинності 23 квітня 2021 року, свідчить про те, що пільги мають: військовослужбовці, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову; військовослужбовці під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, вирішено, зокрема оголосити та провести загальну мобілізацію.
Відповідач ОСОБА_1 , є молодшим сержантом, офіцером штабу НОМЕР_3 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 з 25.09.2024, що підтверджується доданими відповідачем доказами: копією військового квитка серії НОМЕР_4 , який виданий на ім`я ОСОБА_1 , довідкою військової частини НОМЕР_2 про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України; довідкою військової частини НОМЕР_2 (а.с.132-144).
Таким чином, на відповідача ОСОБА_1 , як на військовослужбовця, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, поширюються пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час його призову.
Враховуючи викладене, відсотки нараховані за користування кредитом після 26.09.2024 є неправомірними.
Перевіривши розрахунок за кредитним договором №564432756 від 29.08.2024, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню відсотки нараховані за користування кредитом до 25.09.2024 у розмірі 351,00грн.
Також суд не погоджується із позовними вимогами позивача про стягнення з відповідача нарахованої пені/неустойки в розмір 2500,00 грн., виходячи з наступного.
За умовами п. 12.3. кредитного договору, за порушення будь-якого з платежів передбачених договором на 14 і більше календарних днів, позичальник зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця неустойку у вигляді штрафу в розмірі 5000% від суми невиконаного або неналежного виконання грошового зобов`язання, але не більше половини суми кредиту, одержаної споживачем за вказаним договором.
Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
24.02.2022 Верховна Рада України затвердила Указ Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022. Воєнний стан в Україні введено на всій території України та діє до теперішнього часу.
Відповідно до пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань.
Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі №910/10901/23, який, відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі.
Спірний договір укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п.18 Перехідних положень ЦК України.
Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Отже, суд вважає, що нарахування пені/неустойки в сумі 2500,00 грн. за невиконання зобов`язання за кредитним договором №564432756 ОСОБА_1 є неправомірним, адже у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки за прострочення грошового зобов`язання.
З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 неустойки. 
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та відсотками нарахованими за користування кредитом до 25.09.2024.
V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимоги ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1039,68 грн. із розрахунку задоволених позовних вимог позивача на 42,92%. 
Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, які позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 в розмірі 7000,00грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.
З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Під час визначення суми відшкодування суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні розміру витрат понесених позивачем на правничу допомогу у суді, суд враховує те, що справа розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження, складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, час витрачений на їх виконання, а тому вважає, що витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи та часом, витраченим представником позивача на надання правничої допомоги. Також, суд рахує, що дана категорія справ є нескладною, типовою, тому зменшує розмір витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн.
Врахуванням положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 1287,60грн. із розрахунку 42,92% задоволених позовних вимог від заявлених.
Керуючись ст. 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,-
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором №564432756 від 29.08.2024 у розмірі 5301 грн 00 коп., судові витрати у виді судового збору в розмірі 1039 грн 68 коп., та витрати на правничу допомогу в розмірі 1287 грн 60 коп.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» 
адреса місцезнаходження: 02090, м.Київ, вул. Поправки Юрія,6 каб. 13 
код ЄДРПОУ 42986956

Відповідач: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
адреса реєстрації: АДРЕСА_1 
РНОКПП НОМЕР_5 

Повне рішення складено та підписано 30.03.2026. 

Суддя 	Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ