КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2026 року № 640/26591/21
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої Діски А. Б., розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії з урахуванням до страхового стажу періоду з 01 липня 1987 року по 31 липня 1990 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з урахуванням до страхового стажу періоду навчання з 01 липня 1987 року по 31 липня 1990 року, з дня звернення за перерахунком, тобто з 25 червня 2021 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу частину періоду навчання в Донецькому національному технічному університеті після академічної відпустки на період проходження військової служби. На звернення позивача, відповідач відмовив позивачу в зарахуванні до страхового стажу спірного періоду з посиланням на неприйняття уточнюючої довідки, виданої на тимчасово окупованій території. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 вересня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, зазначених у листі – відмові на заяву позивача про перерахунок пенсії.
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій наголосив, що на підтвердження спірного періоду роботи позивач надав диплом та довідку, в яких містяться необхідні відомості, що є належним та достатнім підтвердженням навчання позивача у такий період. А тому дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу є протиправними. 
Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ було постановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва. Крім того установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом. Окружний адміністративний суд міста Києва невідкладно, протягом десяти робочих днів, передає судові справи, які перебувають у його володінні, до Київського окружного адміністративного суду.
Ухвалою судді Діски А. Б. прийнято справу до свого провадження, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.
Позивач перебуває на обліку в пенсійному органі та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
Відповідно до копії диплому серії НОМЕР_1 , позивач у період з 1983 року по 1990 рік навчався в Донецькому політехнічному інституті (а.с. 10).
У період з 24.06.1985 по 23.06.1987 позивач проходив строкову військову службу (а.с. 12).
Як вбачається із розрахунку страхового стажу позивача, відповідачем було зараховано період навчання з 01.09.1983 по 23.06.1985 та період проходження військової служби з 24.06.1985 по 23.06.1987.
Позивач звернувся до відповідача з заявою від 25.06.2021 щодо перерахунку пенсії із врахуванням до страхового стажу повного періоду навчання.
До заяви було долучено: копію паспорта, копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довідку про навчання № 411/19-15 від 23.12.2016 та копію диплому.
Листом від 20.07.2021 № 2600-0305-8/116719 позивачу було відмовлено в задоволенні заяви, посилаючись на недійсність довідки від 23.12.2016 № 411/19, виданої органом, який перебуває на тимчасово окупованій території.
Не погоджуючись із такою відмовою відповідача позивач звернувся до суду із цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.
Згідно ч. 3 ст. 4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.
Відповідно до змісту ст.5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Приписами ст. 8 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Аналогічна позиція висловлена в постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 № 637, де регламентовано порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, навчання та архівними установами.
Згідно з пунктом 8 Порядку №637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
За приписами статті 46 Закону України «Про вищу освіту» від 01 липня 2014 року №1556-VII здобувач вищої освіти має право на перерву у навчанні у зв`язку з обставинами, які унеможливлюють виконання освітньої (наукової) програми (за станом здоров`я, призовом на строкову військову службу у разі втрати права на відстрочку від неї, сімейними обставинами тощо). Таким особам надається академічна відпустка в установленому порядку.
З наведеного вбачається, що надання студенту академічної відпустки не припиняє його взаємин із відповідним вищим навчальним закладом, а призупиняє їх на певний строк. 
З матеріалів справи вбачається, що згідно диплому позивача серії НОМЕР_1 , виданого на підставі рішення Державної екзаменаційної комісії від 16.06.1990, у 1983 по 1990 роки позивач навчався в Донецькому політехнічному інституті за спеціальністю «Машини та апарати хімічних виробництв».
З копії військового квитка серії НОМЕР_2 вбачається, що позивач призваний у червні 1985 року до строкової військової служби та 23.06.1987 був звільнений зі служби.
До трудової книжки позивача НОМЕР_3 від 08.08.1990 було внесено запис про навчання позивача з 01.09.1983 по 16.06.1990 на підставі диплому № НОМЕР_4 .
Тобто, в період навчання у вищому навчальному закладі позивач проходив військову строкову службу, у зв`язку з чим, як вказує у позовній заяві позивач, йому було надано академічну відпустку на час проходження служби.
За таких обставин, суд зазначає, що проходження позивачем військової служби відбулося з відповідною перервою періоду навчання в освітньому закладі, що жодним чином не перешкоджає обрахувати та врахувати тривалість навчання у ВНЗ у повному обсязі.
Водночас, як вбачається судом із розрахунку страхового стажу позивача (а.с. 9), відповідачем не було зараховано період продовження навчання в Донецькому політехнічному інституті після звільнення зі строкової військової служби з 24.06.1987 по 16.06.1990 та на заяву позивача було відмовлено в зарахуванні до страхового стажу вказаний період. 
Суд зауважує, що відмова відповідача не містить жодних обґрунтованих підстав для не зарахування спірного періоду до страхового стажу позивача, оскільки період навчання позивача підтверджується дипломом, а період проходження військової служби – військовим квитком. У зв`язку з чим, посилання відповідача на неврахування уточнюючої довідки про надання академічної відпустки на час строкової військової служби не спростовує вказаних обставин та може бути підставою для не зарахування до страхового стажу спірного періоду навчання.
Натомість, відповідачем до страхового стажу враховано лише період навчання в інституті до призову на строкову військову службу та період служби. 
Відтак, відповідачем протиправно не зараховано період навчання позивача з 24.06.1987 по 16.06.1990, який має бути зараховано останньому до страхового стажу. Суд зазначає, що спірний період навчання у цілях його зарахування до страхового стажу позивача є підтвердженим належним чином.
Водночас, викладені у архівній довідці від 23.12.2016 № 411/19-15 відомості, суд не приймає до уваги, оскільки вони суперечать відомостям, зазначеним у дипломі Донецького політехнічного інституту.
Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства та надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що ГУ ПФУ в м. Києві безпідставно відмовлено позивачу у зарахуванні періоду його навчання, а тому така відмова є протиправною.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду правомірність та законність своїх дій всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, забезпечивши захист його права на отримання належного пенсійного забезпечення, а належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача, з урахуванням вимог ст. 5, 9 КАС України, є визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії з урахуванням до страхового стажу періоду навчання з 24 червня 1987 року по 16 червня 1990 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з урахуванням до страхового стажу періоду навчання з 24 червня 1987 року по 16 червня 1990 року, з дня звернення за перерахунком, тобто з 25 червня 2021 року.
При цьому, суд звертає увагу, що дипломом НОМЕР_1 підтверджується, що позивач продовжував навчання після звільнення зі строкової військової служби саме у вищевказаний період, а тому позовні вимоги щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання по 31 липня 1990 року не підлягають судом задоволенню.
З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.
Відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору, сплачену позивачем при зверненні до суду в розмірі 908 грн.
При цьому, суд зазначає, що витрати на сплату банківської комісії в розмірі 18,53 грн не відносяться до судових витрат і не підлягають стягненню з відповідача. З відповідача підлягає стягненню лише сума судового збору, фактично сплачена позивачем при поданні позову.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
в и р і ш и в:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії з урахуванням до страхового стажу періоду навчання в Донецькому політехнічному інституті з 24 червня 1987 року по 16 червня 1990 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ 42098368) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_5 ) пенсії з 25 червня 2021 року, зарахувавши до страхового стажу період навчання в Донецькому політехнічному інституті з 24 червня 1987 року по 16 червня 1990 року.
В іншій частині адміністративного позову відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_5 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 908 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ 42098368).
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Діска А.Б.