ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 4821/3/23
провадження № 61-66ав26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

за участю: 
секретаря судового засідання - Шевченка В. М., 
представника позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Солода Р. В.,
представника особи, яка не брала участі у справі в суді першої інстанції, - Андросович Г. С.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_2 ,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА ФІРМА «ЕТАЛОН»,
особа, яка подала апеляційну скаргу, - товариство з обмеженою відповідальністю «Євротранстелеком»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА ФІРМА «ЕТАЛОН» на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року у складі судді Карпенко О. В., 

у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА ФІРМА «ЕТАЛОН» про скасування рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (суду ad hoc) у складі третейського судді Мазовецького Віталія Петровича від 27 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , до товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА ФІРМА «ЕТАЛОН» про стягнення заборгованості за договором позики.

Короткий зміст заявлених вимог

У квітні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА ФІРМА «ЕТАЛОН» (далі - ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН») звернулося до суду з заявою про скасування рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (суду ad hoc) у складі третейського судді Мазовецького В. П. від 27 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН» про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування заяви зазначено, що ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН» дізналося про рішення третейського суду 04 квітня 2023 року після ознайомлення повноважним представником з матеріалами справи. Виявилося, що у матеріалах справи є такий документ, як договір позики № 22/04-19П від 22 квітня 2019 року, нібито укладений між ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН» (позичальник) та громадянином України ОСОБА_4 (позикодавець), в якому міститься також третейське застереження.

Відповідно до пункту 7.3 зазначеного договору позики сторони встановили, що у разі неможливості вирішення спорів шляхом переговорів, у відповідності до статті 7 Закону України «Про третейські суди», будь-які спори підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення до третейського суду для вирішення конкретного спору (суду ad hoc) одноособово у особі третейського судді Мазовецького В. П., АДРЕСА_1 . Однак, заявник зазначає, що всупереч цьому пункту рішення прийнято за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2 .

Таким чином, склад третейського суду, який прийняв рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 Закону України «Про третейські суди». Третейський суд постановив оскаржуване рішення без належного дослідження матеріалів справи за відсутності належних доказів - адреса третейського суду не відповідає тій адресі третейського суду, про яку зазначено у договорі - третейському застереженні.

Крім того, заява мотивована тим, що договір позики № 22/04-19П від 22 квітня 2019 року ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН» не укладало, його представник цей договір не підписував. 

ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН» просило скасувати рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (суду ad hoc) у складі третейського судді Мазовецького В. П. від 27 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН» про стягнення заборгованості за договором позики та ухвалити нове рішення, яким відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 . 

Короткий зміст ухвал суду першої інстанції

Черкаський апеляційний суд ухвалою від 11 травня 2023 року зупинив виконання ухвали Черкаського апеляційного суду від 28 березня 2023 року про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (суду ad hoc) у складі третейського судді Мазовецького В. П. від 27 лютого 2023 року у цій справі.

Черкаський апеляційний суд ухвалою від 14 жовтня 2025 року залучив до участі у справі замість ОСОБА_3 в якості процесуального правонаступника позивача ОСОБА_2 .

Черкаський апеляційний суд ухвалою від 18 грудня 2025 року заяву представника ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН» залишив без задоволення. Рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (суду ad hoc) у складі третейського судді Мазовецького В. П. від 27 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , до ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН» про стягнення заборгованості за договором позики залишив без змін. Скасував зупинення виконання ухвали Черкаського апеляційного суду від 28 березня 2023 року про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (суду ad hoc) у складі третейського судді Мазовецького В. П. від 27 лютого 2023 року у цій справі.

Ухвала суду мотивована тим, що договір позики № 22/04-19/П від 22 квітня 2019 року, укладений між сторонами, не визнано недійсним, вказаний договір є чинним, а тому доводи заяви про те, що відповідний договір не укладався та стороною відповідача у цій справі не підписувався, є необґрунтованими.

Суд дійшов висновку, що відсутні підстави, передбачені пунктом 3 частини другої статті 458 ЦПК України та пунктом 3 частини третьої статті 51 Закону України «Про третейські суди» для скасування рішення третейського суду, оскільки: справа, у якій прийнято рішення третейського суду, була підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, та цим рішенням не вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду не визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, який прийняв рішення, відповідав вимогам статей 16-19 Закону України «Про третейські суди»; третейський суд не вирішував питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

Черкаський апеляційний суд ухвалою від 26 грудня 2025 року заяву ОСОБА_5 про заміну стягувача у виконавчих листах задовольнив частково.

Замінив сторону стягувача у виконавчих листах, які підлягають до видачі на підставі ухвали Черкаського апеляційного суду від 28 березня 2023 року у справі № 4821/3/23 за заявою ОСОБА_3 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (суду ad hoc) у складі третейського судді Мазовецького В. П. від 27 лютого 2023 року у третейській справі про стягнення з ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН» на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики № 22/04-19/П від 22 квітня 2019 року у розмірі 12 000 000,00 грн та витрат на сплату винагороди третейського судді у розмірі 37 500,00 грн, а саме з ОСОБА_3 на ОСОБА_2 . 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала 

В апеляційній скарзі ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН», в особі представника Яременка В. А. , просить скасувати ухвалу Черкаського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким скасувати рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (суду ad hoc) у складі третейського судді Мазовецького В. П. від 27 лютого 2023 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що договір позики № 22/04-19П від 22 квітня 2019 року ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН» не укладало, оскільки підпис від імені уповноваженої особи ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН» виконаний невідомою особою. 

ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН» вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотань про долучення доказів та призначення експертизи. 

Відзив на апеляційну скаргу

У лютому 2026 року ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , подав відзив на апеляційну скаргу ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН», в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

ОСОБА_1 вказує, що договір позики № 22/04-19П від 22 квітня 2019 року є чинним, доказів його непідписання не надано. 

Провадження у суді апеляційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 08 січня 2026 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН» на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року у цій справі.

12 січня 2026 року Андросович Г. С. , яка діє від імені ТОВ «Євротранстелеком», як особи, яка не брала участі у справі, засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду апеляційну скаргу на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 26 грудня 2025 року у вказаній справі.

Верховний Суд ухвалою від 20 січня 2026 року відкрив апеляційне провадження у цій справі за апеляційною скаргою ТОВ «Євротранстелеком».

Верховний Суд ухвалою від 11 лютого 2026 року закінчив підготовчі дії у справі та призначив її до розгляду.

Верховний Суд ухвалою від 02 квітня 2026 року, занесеною до протоколу судового засідання та оформленою окремим процесуальним документом після закінчення судового засідання, у задоволенні клопотання ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН» про призначення комплексної судової експертизи у цій справі відмовив.

У судовому засіданні представник відповідача Солод Р. В. апеляційну скаргу ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН» підтримав.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН» заперечив.

Представник особи, яка не брала участі у справі в суді першої інстанції, ТОВ «Євротранстелеком» - Андросович Г. С. при вирішенні апеляційної скарги ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН» покладається на думку суду. 

Фактичні обставини справи

Суд встановив, що 22 квітня 2019 року громадянин України ОСОБА_4 та ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН» у особі представника за довіреністю Пінчука О. А. уклали договір позики № 22/04-19/Л. Оригінал цього договору Верховний Суд оглянув в судовому засіданні 02 квітня 2026 року.

Відповідно до пункту 1 вказаного договору позики позикодавець ОСОБА_4 передає у власність позичальникові ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН» грошові кошти у розмірі 12 000 000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей у строк не пізніше 30 листопада 2022 року.

На підтвердження зазначеного, боржник ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН» в особі представника за довіреністю Пінчука О. А. видало розписку від 22 квітня 2019 року про отримання грошових коштів у вказаному розмірі.

14 липня 2021 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали договір відступлення права вимоги (цесії) № 14/07-21/Ц, відповідно до пунктів 1-3, 5 якого до ОСОБА_3 перейшло право вимоги за договором позики № 22/04-19/П від 22 квітня 2019 року, тобто, починаючи з 14 липня 2021 року ОСОБА_3 є кредитором за договором позики № 22/04-19/Л від 22 квітня 2019 року.

Про укладення вказаного договору відступлення права вимоги № 14/07-21/Ц від 14 липня 2021 року повідомлено ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН» шляхом вручення відповідного повідомлення представнику ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН» за довіреністю Пінчуку О. А .

Третейське застереження передбачено згідно розділу 7 договору позики № 22/04-19/П від 22 квітня 2019 року та аналогічного положення у розділі 20 договору відступлення права вимоги (цесії) № 14/07-21/Ц від 14 липня 2021 року.

Третейський суд для вирішення конкретного спору (суду ad hoc) у складі третейського судді Мазовецького В. П. рішенням від 27 лютого 2023 року частково задовольнив позовну заяву ОСОБА_3 до ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН» про стягнення заборгованості за договором позики.

Стягнув з ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН» на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики № 22/04-19/П від 22 квітня 2019 року у розмірі 12 000 000,00,грн. 

Стягнув з ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН» на користь ОСОБА_3 витрати на сплату винагороди третейського судді у розмірі 37 500,00 грн.

В іншій частині позову про стягнення штрафних санкцій у вигляді пені та 3 % річних від простроченої суми відмовив.

05 серпня 2025 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір відступлення права вимоги (цесії) № 05-08-2025, відповідно до розділу 1 якого до ОСОБА_2 перейшло право вимоги за договором позики № 22/04-19/П від 22 квітня 2019 року.

Позиція суду апеляційної інстанції, застосовані норми права та мотиви, якими керується суд при прийнятті постанови 

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів робить наступні висновки.

Відповідно до частини другої статті 23 ЦПК України справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).

У частині другій статті 24, частині другій статті 351 ЦПК України встановлено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду (частина перша статті 454 ЦПК України).

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 457 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу.

Суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, визначені статтею 458, частиною другою статті 459 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 458 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо:

1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Скасування судом рішення третейського суду не позбавляє сторони права повторно звернутися до третейського суду, крім випадків, передбачених законом.

Аналогічні положення містяться у частині третій статті 51 Закону України «Про третейські суди», яка передбачає, що рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: 1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що цей Закон регулює порядок утворення та діяльності третейських судів в Україні та встановлює вимоги щодо третейського розгляду з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про третейські суди» в Україні можуть утворюватися та діяти постійно діючі третейські суди та третейські суди для вирішення конкретного спору (суди ad hoc).

Згідно із статтею 8 Закону України «Про третейські суди» порядок утворення третейського суду для вирішення конкретного спору визначається третейською угодою, умови якої не можуть суперечити положенням цього Закону.

Третейська угода - угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про третейські суди»).

Відповідно до статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід`ємна частина третейської угоди.

За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту.

Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами або міститься у проспекті цінних паперів (рішенні про емісію цінних паперів), що передбачає призначення адміністратора за випуском облігацій, чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.

Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.

Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження.

Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Тлумачення статті 51 Закону України «Про третейські суди», статті 458 ЦПК України дають підстави для висновку, що ними передбачено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, розширеному тлумаченню він не підлягає і тягар доведення наявності зазначених підстав покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування рішення третейського суду.

У статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Цивільні відносини ґрунтуються на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто дії учасників цих відносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів інших суб`єктів цивільного права. Такі дії не можуть порушувати права та завдавати шкоди іншим особам.

У статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010, провадження № 14-308цс18).

У пункті 7.3 договору позики № 22/04-19/П від 22 квітня 2019 року сторони встановили, що у разі неможливості вирішення спорів шляхом переговорів, у відповідності до статті 7 Закону України «Про третейські угоди» будь-які спори підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення до третейського суду для вирішення конкретного спору (суду ad hoc) одноособово у особі третейського судді Мазовецького В. П., АДРЕСА_1 .

Пунктом 7.5 договору позики № 22/04-19/П від 22 квітня 2019 року передбачено, що розгляд спору третейським судом буде здійснюватися у приміщенні офісного центру БЦ «СОЛЯРИС», яке знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Отакара Яроша, 18. Порядок і час розгляду справи визначається третейським судом для вирішення конкретного спору (суду ad hoc) у особі третейського судді Мазовецького В. П. одноособово з повідомленням сторін про час і місце розгляду справи. Сторони надають свою згоду третейському судді Мазовецькому В. П., у випадку необхідності, змінювати місце розгляду третейського спору на власний розсуд.

Розгляд справи третейським судом у м. Сміла Черкаської області узгоджується з домовленістю сторін, викладеною у пункті 7.5 договору позики № 22/04-19/П від 22 квітня 2019 року.

За змістом статті 12 Закону України «Про третейські суди» у разі недодержання правил, передбачених цією статтею, зокрема й щодо підписання угоди сторонами, третейська угода є недійсною.

Недійсність третейської угоди є підставою для скасування рішення третейського суду.

В цій справі ТОВ «ЮФ «ЕТАЛОН» не надало суду належних та допустимих доказів того, що третейська угода є недійсною, як і не надало судових рішень, в яких констатовано неукладеність такої угоди.

Також Верховний Суд враховує положення частини другої статті 21 ЦПК України, відповідно до якого будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 серпня 2018 року у справі № 906/493/16, провадження № 12-142гс18.

Верховний Суд не бере до уваги долучений до апеляційної скарги висновок експерта № 1173/12/2024 за результатами проведення почеркознавчої експертизи, складений 12 грудня 2024 року експертом ТОВ «Експертно-дослідна служба України» Фраймович Л. В., оскільки судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних експертиз здійснюється виключно державними спеціалізованими установами; експертиза проведена на підставі копії документа (частина третя статті 7 Закону України «Про судову експертизу», пункт 3.5 розділу III Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень).

Таким чином, договір позики № 22/04-19/П від 22 квітня 2019 року компетентним судом не визнано недійсним, вказаний договір є чинним, а тому доводи про те, що відповідний договір не укладався та стороною відповідача у цій справі не підписувався, є необґрунтованими та відхиляються судом.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що справа, у якій прийнято рішення третейського суду, була підвідомча третейському суду відповідно до закону, рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, та цим рішенням не вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, третейську угоду не визнано недійсною компетентним судом, склад третейського суду, яким прийнято рішення, відповідав вимогам статей 16-19 Закону України «Про третейські суди», третейський суд не вирішував питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказане, доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржувана ухвала Черкаського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 24, 351, 368, 375, 381-384, 454, 457 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА ФІРМА «ЕТАЛОН» залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови суду складено 07 квітня 2026 року.

Судді 	А. І. Грушицький  	
	І. В. Литвиненко 	
	Є. В. Петров