П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/11335/25	

Перша інстанція: суддя Іванов Е.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду
у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.
суддів – Бойка А.В., Єщенка О.В.,
за часті секретаря – Жигайлової О.Е.
за участі представника апелянта – Костюк Я.Р.,
за участі представника відповідача – Іванова Є.С.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними пунктів наказу та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати акт службового розслідування ВЧ НОМЕР_1 , який оформлений на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 10.02.2025 №84 «Про призначення службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна, яке рахується за другою ротою охорони військової частини НОМЕР_1 »;
- визнати протиправним та скасувати пункти 2 та 3 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 16.03.2025 №44 «Про результати службового розслідування призначеного наказом №84 від 10.02.2025 «Про призначення службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна, яке рахується за 2-ю ротою охорони військової частини НОМЕР_1 »;
- зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 утримані з нього на виконання наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 16.03.2025 №44 «Про результати службового розслідування призначеного наказом №84 від 10.02.2025 «Про призначення службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна, яке рахується за другою ротою охорони військової частини НОМЕР_1 » грошові кошти та нарахувати види виплат та доплат до грошового забезпечення, на отримання яких він втратив право у зв`язку із виданням оскаржуваного наказу.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що наказ про результати службового розслідування порушує його права, неправомірно покладаючи на нього повну матеріальну відповідність. Мотивуючи вимоги про протиправність спірного наказу позивач просить врахувати, що він не приймав майна, та з жодним документом, який покладав би на нього матеріальну відповідальність не був ознайомлений, тобто договір про матеріальну відповідальність та збереження майна з ним не укладався.
Позивач зауважує на тому, що в спірному наказі відсутні будь-які відомості стосовно дослідження обставин, які встановлювали би його протиправну поведінку та, як наслідок, наявність його вини щодо втрати майна.
Далі позивач зауважує на тому, що наказ про результати службового розслідування не містить жодних доказів, які б свідчили про невиконання чи належне виконання ним обов`язків військової служби, не містить викладених обставин, якими були би встановлені умисні дії, а посилання не неналежне виконання посадових обов`язків не може бути доказом притягнення до матеріальної відповідальності.
Отже, на переконання позивача, наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 16.03.2025 №44 прийнятий не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення та як наслідок, як вимагає позивач, після скасування протиправного наказу необхідно виплатити утримані з нього на виконання наказу грошові кошти та нарахувати види виплат та доплат до грошового забезпечення, на отримання яких він втратив право у зв`язку із виданням оскаржуваного наказу.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року суд закрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 щодо вимог про визнання протиправним та скасування акту службового розслідування ВЧ НОМЕР_1 , який оформлений на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 10.02.2025 №84 «Про призначення службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна, яке рахується за другою ротою охорони військової частини НОМЕР_1 ».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними пунктів наказу та зобов`язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись із вказаним рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги, посилаючись на положення статті 3 Закону України від 03.10.2019 №160-ІХ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі Закон №160-ІХ) апелянт зазначає, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків.
Як зауважує апелянт, умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: наявність шкоди; протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; та вина особи в завданні шкоди.
Водночас, апелянт наголошує на тому, що спірний наказ не містить жодних посилань на обставини, які б свідчили про встановлення під час проведення службового розслідування невиконання чи належне виконання ним обов`язків військової служби, так само як і встановлених обставин, які підтверджували би наявність умисних дій та причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою.
Тобто, апелянт акцентує увагу апеляційного суду на тому, що ані спірний наказ, ані акт службового розслідування не містять відомостей щодо дослідження обставин, які мають значення у вирішенні питання про втрату військового майна (знаходження майна на іншому об`єкті, знищення майна під час бойових дій, тощо) які б встановлювали протиправну поведінку та його вину.
На переконання апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що капітан ОСОБА_1 лише в силу посади командира роти має нести повну матеріальну відповідальність за нестачу майна, яке він не отримував у відповідності до Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України №440 від 17.08.2017, оскільки зазначене прямо суперечить вимогам Закону №160-ІХ.
Окрім цього, апелянт вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки, що під час прийняття спірного наказу не були враховані положення Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо визначення обставин, що виключають кримінальну протиправність діяння та забезпечують бойовий імунітет в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2124-IX щодо закріплення поняття «бойового імунітету» та закріплення звільнення від звільнення від кримінальної відповідальності за втрати бойової техніки чи іншого військового майна.
Військова частина НОМЕР_1 у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, які узгоджуються із висновками суду першої інстанції, зазначає про безпідставність доводів апеляційної скарги, а позицію апелянта вважає є необґрунтованою та такою, що не свідчить про протиправність спірного наказу. Позивач зазначає, що повністю погоджується із висновками суду першої інстанції, які викладені в оскаржуваному рішенні, вважає його законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а рішення суду - залишити без змін.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до статті 124-130 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, заслухавши сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , проходить військову службу по мобілізації в списках особового складу Військової академії (м. Одеса) з 24.03.2025, військове звання - капітан, посада - командир навчальної роти навчального батальйону резерву офіцерського складу центру підвищення кваліфікації. 
ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що підтверджується відповідним посвідченням учасника бойових дій, серії НОМЕР_2 від 10.04.2023.
В період з 07.03.2022 по 23.04.2025 ОСОБА_1 проходив військову службу в списках особового складу ВЧ НОМЕР_1 , остання займана посада - командир 2 роти охорони військової частини НОМЕР_1 . 
Згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 30.04.2024 №121 капітан ОСОБА_1 був призначений на посаду командира 2 роти охорони. 
06.12.2024 командувачем Сухопутних військ ЗСУ виданий наказ №1620 про переміщення капітана ОСОБА_1 з ВЧ НОМЕР_1 до Військової академії (м. Одеса).
11.01.2025 командиром ВЧ НОМЕР_1 виданий наказ №28 «Про прийняття та здавання посади командира другої роти охорони військової частини та призначення комісії», якою наказано ОСОБА_1 передати посаду, справи та майно, а капітану ОСОБА_2 їх прийняти, також цим наказом призначена комісія з прийняття-передачі посади у складі п`яти осіб.
В ході прийому-передачі посади командира 2-ї роти охорони ВЧ НОМЕР_1 комісія виявила недоліки по п`яти службам в т.ч. і РАО (ракетно-артилерійського озброєння), у зв`язку з чим на ім`я командира військової частини поданий рапорт, на підставі якого командиром ВЧ НОМЕР_1 виданий наказ від 10.02.2025 №84 «Про призначення службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна, яке рахується за другою ротою охорони військової частини НОМЕР_1 ». 
На підставі вказаного наказу відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних силах України, затвердженого наказом Міністра оборони від 21.11.2017 №608 призначеною комісією проведене службове розслідування. 
В ході службового розслідування встановлений факт нестачі військового майна другої роти охорони ВЧ НОМЕР_1 , причиною якої є неналежне виконання службових обов`язків командиром другої роти охорони ВЧ НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_1 , яка виявлена під час прийому передачі посади командира другої роти охорони ВЧ НОМЕР_1 , а сума збитків нанесених державі підлягає відшкодуванню їх повної вартості за рахунок винної особи -капітана ОСОБА_1 , після повного відшкодування суми збитків військове майно підлягає списанню з обліку ВЧ НОМЕР_1 , а саме (повний перелік визначено в наказі командира ВЧ НОМЕР_1 від 16.03.2025 №44, а саме:
По службі РАО загальною вартістю 108 202,02 грн.
По автомобільній службі загальною вартістю 3 134,97 грн.
По електротехнічній службі загальною вартістю 4 725,56 грн.
По інженерній службі загальною вартістю 37 518,89 грн
По службі зв`язку загальною вартістю 30 325,20 грн.
По медичній службі загальною вартістю 18 090,70 грн.
По службі РАО загальною вартістю 108 802,02 грн, а саме:
-Тепловізор Thenn Тес Cyclops 335 - №335-202214585 (в комплекті) - 1 од. - залишковою вартістю 69128,46 грн;
-Тепловізор AMG Taipan ТМ 10-256 №G67997105 - 1 од. - залишковою вартістю 22886,33 грн;
-Кріплення до шолома - 2 к-т.- залишковою вартістю 428,40 грн;
-Магазин пластмасовий - (По 4 магазини з комплектів 5,45 мм автомат АК-74 з/н №6520087-1989 р.в., №6512223-1989 р.в. №6516405-1989 р.в. №6516038-1989 р.в. №6519266-1989 р.в. №6410959-1989 р.в. №6484196-1989 р.в. №6454515-1989 р.в. №6487565-1989 р.в. №6521669-1989 р.в. №6516854-1989 р.в. №6510451-1989 р.в. №6468490-1989 р.в. №6478615-1989 р.в. №6459519-1989 р.в. №6470675-1989 р.в. та 2 магазини пластмасові з комплекту 5,45 мм автомат АК-74 з/н №6469514-1989 р.в.) - 66 шт. - залишковою вартістю 3550,52 грн;
-Пенал з приладдям в зборі - (3 комплектів 5,45 мм автомат АК-74 №6516405- 1989 р.в. №6454515-1989 р.в. №6516854-1989 р.в. №6510451-1989 р.в. №6468490- 1989 р.в. №6482613-1989 р.в. №6497277-1989 р.в. №6466294-1989 р.в. №6509899- 1989 р.в. №5549226-1988 р.в. №6514546-1989 р.в.) - 11 к-т - залишковою вартістю 197,23 грн;
-Пенал з приладдям в зборі - (3 комплектів 5,45 мм автомат АК-74 №1788665- 1982 р.в.) - Ік-т - залишковою вартістю 615,37 грн;
-Сумка для магазинів - 17 шт. - (3 комплектів 5,45 мм автомат АК-74 з/н №6516405-1989р.в., №6454515-1989р.в., №6516854-1989 р.в., №6510451-1989 р.в., №6468490-1989 р.в., №6482613-1989 р.в., №6497277-1989 р.в. №6466294-1989 р.в., №6520999-1989 р.в., №6509899-1989 р.в., №6471427-1989 р.в., №5549226-1988 р.в, № 6399484-1989 р.в., №6501232-1989 р.в., №6449115-1989 р.в, №6435093-1989 р.в., №6514546-1989 р.в.) - 17 шт. - залишковою вартістю 391,99 грн;
-Маслянка пластмасова - (3 комплектів 5,45 мм автомат АК-74 з/н №6520087- 1989 р.в. №6512223-1989 р.в. №6516405-1989 р.в. №6516038-1989 р.в. №6519266- 1989 р.в. №6410959-1989 р.в. №6484196-1989 р.в. №6459343-1989 р.в. №6454515- 1989 р.в. №6484846-1989 р.в. №6487565-1989 р.в. №6521669-1989 р.в. №6516854- 1989 р.в. №6510451-1989 р.в. №6468490-1989 р.в. №6482613-1989 р.в. №6478615- 1989 р.в. №6459519-1989 р.в. №6469514-1989 р.в. №6470675-1989 р.в. №6441028- 1989 р.в. №6499485-1989 р.в. №6501626-1989 р.в.) - 23 шт. - залишковою вартістю 103,89 грн;
-Ремінець револьверний - (3 комплектів 9 мм пістолет ПМ №ГЕ6022-1991 р.в. №ГБ3441-1991 р.в. №ГЕ2696-1991 р.в. №ГБ4692-1991 р.в.) - 5 шт. - залишковою вартістю 109,29 грн;
-Магазин полімерний - (По 5 магазинів з комплектів 5,56 мм штурмова гвинтівка М4Е1 з/н, №UA 1-002271-2023 р., №UA 1-002274-2023 р., та 1 магазин з комплекту №UA1-002278-2023) - 11 шт. - залишковою вартістю 11390,54 грн.
По автомобільній службі загальною вартістю 3134,98 грн, а саме:
-Фільтр паливний - 1 шт. - залишковою вартістю 63,65 грн;
-Фільтр масляний - 1 шт. - залишковою вартістю 110,16 грн;
-Фільтр салону - 1 шт. - залишковою вартістю 111,18 грн;
-Фільтр повітряний - 1 шт. - залишковою вартістю 117,30 грн;
-Фільтр масляний - 1 шт. - залишковою вартістю 77,42 грн;
-Фільтр салону - 1 шт. - залишковою вартістю 168,30 грн;
-Фільтр паливний - 1 шт. - залишковою вартістю 199,92 грн;
-Фільтр масляний - 1 шт. - залишковою вартістю 80,89 грн;
-Фільтр повітряний - 1 шт. - залишковою вартістю 179,52 грн;
-Фільтр салону - 1 шт. - залишковою вартістю 97,31 грн;
-Шарова опора, передня вісь - 2 к-т - залишковою вартістю 528,36 грн;
-Гальмівні колодки, дискові, передні -1 к-т - залишковою вартістю 537,54 грн;
-Гальмівні колодки, барабанні, задні -1 к-т - залишковою вартістю 817,02 грн;
-Подушка стабілізатора - 1 к-т - залишковою вартістю 46,41 грн.
По електротехнічній службі загальною вартістю 4725,56 грн, а саме:
-бензиновий електроагрегат Proffessional SH8500W 2,8/3,5 кВт (б/н) - 1 од. - залишковою вартістю 4725,56 грн.
По інженерній службі загальною вартістю 37518,89 грн, а саме:
-Лопата саперна БСЛ110-19 шт. - залишковою вартістю 193,80 грн;
-Лопата піхотна мала МПЛ - 10 шт. - залишковою вартістю 118,90 грн;
-Чохол до МПЛ - 18 шт. - залишковою вартістю 149,81 грн;
-Лом звичайний - 4 шт. - залишковою вартістю 52,31 грн;
-Сокира теслярська - 6 шт. - залишковою вартістю 78,47 грн;
-Міна типу ТМ62М з MVCh-62 - 2 шт. - залишковою вартістю 36925,60 грн;
По службі зв`язку загальною вартістю 30325,20 грн, а саме:
-радіостанція портативна на базі DP4401 (тип 1) у комплекті №807TYF3132 - 1 к-т - залишковою вартістю 21276,44 грн;
-VoIP-шлюз Grandstream НТ 814 №207GLSNN 1188Е95Е - 1 к-т - залишковою вартістю 3395,78 грн;
-VoIP-шлюз Grandstream НТ 814 №207GLSNN 1188E8D8 - 1 к-т - залишковою вартістю 3395,78 грн;
-Маршрутизатор Mikro Тік RB 750 Gr3, № CC210F8F706C - 1 к-т - залишковою вартістю 2257,20 грн.
По медичній службі загальною вартістю 18 090,70 грн, а саме:
-Аптечка АМЗІ (в комплекті) -10 к-т. - залишковою вартістю 18090,70 грн.
Службовим розслідуванням встановлено, що виявлена нестача майна підтверджується актами прийому передачі, та виникла в зв`язку з безвідповідальним ставленням до своїх службових обов`язків командиром другої роти охорони ВЧ НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_1 .. Вина в виникненні нестачі військового майна, що обліковується за другою ротою охороною згідно Статуту внутрішньої служби ЗСУ полягає в неналежному виконанні службових обов`язків командиром другої роти охорони ВЧ НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_1 .. Підставою для притягнення до матеріальної відповідальності командира другої роти охорони ВЧ НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 є шкода, завдана невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби, службових обов`язків, що відобразилось на стан і збереження майна роти, виникненні нестачі військового майна.
Комісією запропоновано за виявлену нестачу військового майна виявленого при прийомі передачі посади, відповідального за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти командира другої роти охорони ВЧ НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 притягнути до повної матеріальної відповідальності. Стягнути на користь державі з командира другої роти охорони ВЧ НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 суму завданих збитків державі в розмірі 202 597,35грн.
З актом розслідування позивач ознайомлений, про що свідчить його підпис.
За результатами проведеного службового розслідування Командиром ВЧ НОМЕР_1 виданий наказ від 16.03.2025 №44 «Про результати службового розслідування призначеного наказом №84 від 10.02.2025 «Про призначення службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна, яке рахується за другою ротою охорони військової частини НОМЕР_1 »(а.с.19).
Згідно змісту вказаного наказу в ході службового розслідування встановлений факт нестачі військового майна другої роти охорони ВЧ НОМЕР_1 , причиною якого є неналежне виконання службових обов`язків командиром другої роти охорони ВЧ НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_1 ..
Також вказаним наказом встановлено, що нестача військового майна виявлена при прийомі передачі посади командира другої роти охорони ВЧ НОМЕР_1 , а сума збитків нанесених державі підлягає відшкодуванню їх повної вартості за рахунок винної особи капітана ОСОБА_1 , після повного відшкодування суми збитків військове майно підлягає списанню з обліку ВЧ НОМЕР_1 , а саме (повний перелік визначений в наказі командира ВЧ НОМЕР_1 від 16.03.2025 №44), та складається з такого:
По службі РАО загальною вартістю 108 202,02 грн.
По автомобільній службі загальною вартістю 3 134,97 грн.
По електротехнічній службі загальною вартістю 4 725,56 грн.
По інженерній службі загальною вартістю 37 518,89 грн
По службі зв`язку загальною вартістю 30 325,20 грн.
По медичній службі загальною вартістю 18 090,70 грн.
З метою покриття шкоди, вказаним наказом за виявлену нестачу внаслідок неналежного виконання обов`язків військової служби та службових обов`язків капітан ОСОБА_1 притягнутий до повної матеріальної відповідальності. 
Позивач вважаючи спірний наказ протиправним, звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на командирів покладений обов`язок забезпечення обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів військових частин, за невиконання якого настає відповідальність згідно із законодавством України.
Суд першої інстанції відхилив твердження позивача що ним не отримувалось майно нестача якого встановлено актом прийому-передачі посади від 10.02.2025, оскільки за висновком суду це спростовується актом прийому передачі ним посади з додатками.
Суд зазначив, що позивач не надав до суду жодних доказів того, що ним, під час виконання службових обов`язків командира роти, на виконання вимог статей 111, 112 Статуту внутрішньої служби ЗСУ перевірялась наявність і стан озброєння, боєприпасів, техніки, пального та інших матеріальних засобів закріплених за 2-ою ротою охорони та відображене у підписаних ним актах прийому-передачі. Суд зазначив про відсутність рапортів по команді та пояснень від осіб, яким це майно видавалось під розпис.
Також суд першої інстанції вказав, що позивач не надав ані комісії, яка приймала участь в передачі майна, ані суду жодних документів, з яких можна встановити, кому з підлеглих військовослужбовців роти було видане відсутнє за актом майно та коли, що надалі з цим майном сталося, та пояснення відповідної особи щодо цього питання, що свідчить про відсутність з боку позивача контролю за прийнятим майном.
З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції вважав, що під час проведення службового розслідування порядок його проведення, встановлений наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 не порушений, а тому вважав оскаржуваний наказ правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Стаття 9 Статуту визначає, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.
Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.
Статті 16 Статуту унормовує, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно із статтями 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.
Механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України визначає Порядок, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (далі - Порядок; у редакції, чинній на момент проведення службового розслідування).
Так, пунктом 1 Розділу ІІ Порядку визначено, що службове розслідування призначається у разі невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
Відповідно до пункту 3 Розділу ІІ Порядку службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування (пункт 1 Розділу ІІІ Порядку).
Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Порядку службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Згідно із пунктом 1 Розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
Відповідно до пункту 3 Розділу V Порядку, в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
В свою чергу, пунктом 7 Розділу І Порядку встановлено, що службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".
Відповідно до статті 1 Закону України від 21.09.1999 №1075-XIV "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.
Відповідно до статті 1 Закону України від 03.10.2019 №160-ІХ "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (далі - Закон №160-ІХ, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)
Частина першою статті 1 Закону №160-ІХ визначає, що матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності; пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.
Стаття 3 Закону №160-ІХ установлює, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Відповідно до статті 5 Закону №160-ІХ особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність.
Командир (начальник), який своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності, несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб.
Розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, визначається на день видання наказу про притягнення особи до обмеженої матеріальної відповідальності.
Розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду (стаття 7 Закону №160-ІХ).
Стаття 8 Закону №160-ІХ визначає, що у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.
З аналізу наведених норм вбачається, що підставою для притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності є шкода, завдана з необережності.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
При цьому, приписами Закону №160-IX визначено, що обсяг матеріальної відповідальності ставиться у залежність від наявності у винної особи умислу на завдання такої шкоди.
З урахуванням того, що законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до матеріальної відповідальності, та оскільки йдеться про застосування юридичної відповідальності до позивача, тому суд вважає, що відповідачем має бути доведений склад правопорушення, вчиненого позивачем, та наявність взаємозв`язку між його діями та заподіяною шкодою.
Повертаючись до матеріалів справи, колегією суддів встановлено, що в період з 07.03.2022 по 23.03.2025 ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та займав посаду - командир 2 роти охорони ВЧ НОМЕР_1 , на яку він був призначений згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №121 від 30.04.2024.
Під час призначення на посаду командира 2 роти охорони ВЧ НОМЕР_1 позивач згідно акту прийому -передачі посади командира роти прийняв посаду та до акту прийняття посади додавались під №2 по №11 відомості про наявність та якісний стан майна по різним військовим службам. 
06.12.2024 командувачем Сухопутних військ ЗСУ виданий наказ №1620 про переміщення капітана ОСОБА_1 з ВЧ НОМЕР_1 до військової академії (м. Одеса).
11.01.2025 командиром ВЧ НОМЕР_1 виданий наказ №28 «Про прийняття та здавання посади командира другої роти охорони військової частини та призначення комісії» якою наказано позивачу передати посаду, справи та майно, а капітану ОСОБА_2 прийняти посаду.
В ході прийому-передачі посади командира 2-ї роти охорони ВЧ НОМЕР_1 комісією було виявлено недоліки по 5-ти службам в т.ч. і РАО (ракетно-артилерійського озброєння), через що на ім`я командира військової частини був поданий рапорт на підставі якого командиром ВЧ НОМЕР_1 виданий наказ від 10.02.2025 №84 «Про призначення службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна, яке рахується за другою ротою охорони військової частини НОМЕР_1 ».
Службовим розслідуванням встановлено, з чим погодився суд першої інстанції, що виявлена нестача майна підтверджується актами прийому передачі, та виникла в зв`язку з безвідповідальним ставленням до своїх службових обов`язків командиром другої роти охорони ВЧ НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_1 . Вина в виникненні нестачі військового майна, що обліковується за другою ротою охороною згідно Статуту внутрішньої служби ЗСУ полягає в неналежному виконанні службових обов`язків командиром другої роти охорони ВЧ НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_1 .
Колегія суддів зауважує, що зі змісту Закону № 160-IX, яким регулюються спірні правовідносини, слідує, що притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності є можливим за умови заподіяння ним прямої дійсної шкоди.
При цьому, Закон № 160-IX також містить поняття «пряма дійсна шкода», за визначенням якого, це збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків.
Водночас, надаючи оцінку наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 16.03.2025 року №44, акту службового розслідування, накладним, акту прийому передачі посади, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем у спірних правовідносинах не встановлено обставин щодо знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, чи щодо здійснення надлишкових виплат під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків.
На переконання колегії суддів, службовим розслідуванням не встановлено прямого причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням позивачем обов`язків військової служби, а формальне посилання відповідача на те, що позивач як командир роти, неналежно виконував посадові обов`язки та порушив вимоги статей 11, 16 Статуту, що полягало у безвідповідальному ставленні до своїх службових обов`язків як командира, неналежне виконання обов`язків не може бути належним та допустимим доказом притягнення до матеріальної відповідальності.
Згідно Положення про військове господарство ЗСУ затвердженого наказом №300 від 16.07.1997, в частині визначення Господарства роти зазначено що - ротне господарство є складовою частиною військового господарства та його кінцевою ланкою. Воно призначене для забезпечення бойової підготовки та виховної роботи роти, задоволення матеріально-побутових та культурних потреб її особового складу. Для цього за ротою закріплюється приміщення згідно з вимогами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України 548-14 та виділяються необхідні кошти.
Організація та ведення ротного господарства повинні бути спрямовані на створення умов, що забезпечують зразковий внутрішній порядок, зберігання, правильне утримання та використання озброєння, бойової техніки, транспорту і майна, що є у роті, а також підтримання охайного зовнішнього вигляду військовослужбовців.
Головним завданням ротного господарства є: підтримання у постійній бойовій готовності озброєння, бойової техніки та транспорту; вчасне отримання та видача особовому складу роти належних матеріальних засобів та коштів; створення нормальних побутових умов, що сприяють успішному проведенню бойової підготовки особового складу роти; правильне використання, збереження, економне витрачання призначених коштів, а також казарменого інвентарю та навчальних посібників.
Ротне господарство організовує командир роти. Він керує ротним господарством і несе відповідальність за його стан та за забезпечення особового складу належними матеріальними засобами. Помічникам і та виконавцями розпоряджень командира роти з питань ведення господарства є командири взводів та старшина роти.
Посадові особи роти з питань ведення ротного господарства виконують свої обов`язки згідно з вимогами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України 548 14. Зокрема, вони повинні: знати діючі накази, положення, настанови, керівництва та інструкції щодо ведення господарства роти; знати норми постачання матеріальних засобів та порядок забезпечення ними особового складу; здійснювати контроль за правильним використанням та витрачанням матеріальних засобів; проводити перевірки наявності та якісного стану матеріальних засобів у визначені строки; підтримувати порядок у відведених під розквартирування та для навчальної мети приміщеннях і на закріпленій за ротою території; доповідати по команді про всі виявлені у ротному господарстві недоліки, які не можуть бути усунуті власними силами; організовувати та забезпечувати протипожежні заходи в приміщеннях, які займає рота.
Матеріальні засоби рота отримує через відповідні служби зі складів частини. Отримання (здавання) матеріальних засобів оформляється прибутковими (витратними) документами. Приймати та здавати майно роти без облікових документів забороняється.
Утримання та експлуатація закріплених за ротою приміщень та спеціального обладнання повинно забезпечувати: нормальні побутові та санітарно-гігієнічні умови для особового складу; пожежну безпеку; економні витрати пального, палива, електроенергії та води.
Порядок приймання та здавання справ і посади командиром підрозділу визначений п.9.3 Положення про військове господарство ЗСУ затвердженого наказом №300 від 16.07.1997р.
Командир підрозділу приймання і здавання справ та посади здійснює на підставі наказу по частині.
Той, хто приймає справи і посаду, зобов`язаний: заслухати в присутності того, хто здає справи і посаду, доповіді підпорядкованих командирів і старшини підрозділу про стан господарства підрозділу і забезпечення матеріальними засобами; перевірити розташування і стан закріплених приміщень; ознайомитись в діловодстві частини з документами перевірок, що характеризують стан і організацію ведення господарства в підрозділі; перевірити наявність озброєння, бойової техніки, боєприпасів, транспорту та майна в підрозділі, звірити його з книгами обліку служб частини.
Після приймання та здавання справ і посади командири підрозділів подають звітні документи згідно з вимогами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Згідно статті 63 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, командири підрозділів (начальники) приймають і здають посаду особисто на підставі наказу по військовій частині (кораблю).
При прийманні та здаванні посади командиром підрозділу (начальником) обов`язково проводиться інвентаризація майна і техніки підрозділу (служби). За результатами проведеної інвентаризації складаються інвентаризаційні відомості та акт.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 3 травня 2000 року №748 «Про затвердження Положення про інвентаризацію військового майна у Збройних Силах» п. 7 визначено, крім іншого, що позапланова інвентаризація військового майна проводиться обов`язково у разі: приймання (здачі) посади матеріально відповідальними особами.
Однак, як в матеріалах справи так і в матеріалах службового розслідування відсутні відомості щодо проведення інвентаризації військового майна. 
Апеляційний суд 24 лютого 2026 року протокольною ухвалою витребував у відповідача акт інвентаризації під час прийому-здачі посади, однак відповідачем до суду витребувані докази не надано. На запитання суду, коли останній раз проводилась інвентаризація військового майна, представник також не зміг відповісти.
Таким чином, в матеріалах справи відсутня інвентаризація військового майна, як при прийняті посади ОСОБА_1 в 2024 році так і під час здачі посади в 2025 році, на що суд першої інстанції, всупереч вимогам закону, не звернув уваги при прийнятті рішення.
Колегія суддів звертає увагу, що законодавством чітко визначена необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до матеріальної відповідальності, та оскільки йдеться про застосування юридичної відповідальності до позивача, на переконання колегії суддів, відповідачем має бути доведений склад правопорушення, вчиненого позивачем, та наявність взаємозв`язку між його діями та заподіяною шкодою. 
Однак, в наказі командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.03.2025 року №44 як і в Акті службового розслідування відсутні будь-які відомості щодо дослідження обставин, які мають значення у вирішенні питання про втрату військового майна (знаходження майна на іншому об`єкті, знищення майна під час бойових дій, тощо) які б встановлювали протиправну поведінку та вину позивача.
Наказ Військової частини НОМЕР_1 від 16.03.2025 року №44 та Акт службового розслідування не містять доказів, які б свідчили про невиконанням чи неналежне виконання капітаном ОСОБА_1 обов`язків військової служби або службових обов`язків. Також службовим розслідуванням не встановлено причинний зв`язок між можливою протиправною поведінкою капітана ОСОБА_1 і завданою шкодою, не встановлено умисних дій, діянь, що містять ознаки кримінального правопорушення, а також інших підстав які є необхідними умовами для покладання повної матеріальної відповідальності.
Колегія суддів звертає увагу, що в оскаржуваній частині наказу, так само як і в акті службового розслідування, мотивувальна частина відносно позивача зводиться виключно до цитування положень Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України без наведення обставин, на яких ґрунтуються такі висновки та без конкретизації вчинених позивачем порушень з посиланням на відповідні докази. 
Більш того, суд першої інстанції, роблячи висновок про те, що позивач не надав до суду жодних доказів, що під час виконання своїх службових обов`язків командира роти, позивач перевіряв наявність і стан озброєння, боєприпасів, техніки, пального та інше фактично переклав на позивача тягар доведення відсутності його вини без аналізу та доведення наявності в його діях складу дисциплінарного проступку.
Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в Акті службового розслідування відсутні посилання на належні докази та встановлення під час його проведення умов, що передбачені частиною 3 статті 3 Закону № 160-IX, для притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності: не встановлено наявність/відсутність обставин, що виключають матеріальну відповідальність, які визначені частиною 1 статті 9 Закону №160-ІХ; не встановлена наявність причинного зв`язку між поведінкою позивача і настанням шкоди; не встановлена вина позивача у заподіянні шкоди; не встановлено факту отримання позивачем майна на підставі первинних документів згідно Інструкції №440.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до первинних документів (накладних), майно, яке перераховане в Акті службового розслідування, передавалось за накладними таким особам: по медичній службі – видано безпосередньо сержанту ОСОБА_3 ; по службі РАО – капітану ОСОБА_4 ; по службі зв`язку з – капітану ОСОБА_4 ; по інженерній службі - капітану ОСОБА_4 , мол. сержанту ОСОБА_5 .. Щодо зазначення про нестачу такого майна як магазини до АК-47, маслятка та пенал, то слід зазначити, що таке майно взагалі окремо не передаються до підрозділу військової частини, а є комплектом особистої зброї військовослужбовця, облік та видача яких здійснюється у відповідності до Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 29 червня 2005 року № 359.
В Акті службового розслідування лише зазначено факт нестачі майна, разом з цим жодним чином не зазначено рух військового майна у 2 роті ВЧ НОМЕР_1 : не зазначено первинних документів, які підтверджують отримання військового майна саме позивачем із зазначенням дати та номерів первинних документів, відповідальних осіб за зберігання та передання військового майна; не надано оцінки поясненням позивача; не відібрано пояснень від відповідальних осіб, що отримували майно за первинними документами; не надано до матеріалів службового розслідування жодних відомостей щодо закріплення зброї; не зазначено відповідальних осіб у розрізі служб забезпечення та відповідальних осіб 2 роти за отримання військового майна безпосередньо у службах військової частини; не зазначено всіх посадових осіб роти, які в силу своїх посадових обов`язків мають здійснювати безпосереднє отримання, зберігання та видачу військового майна.
Акт службового розслідування фактично містить лише покликання на рапорт капітана ОСОБА_2 щодо нестачі майна, без надання оцінки фактичному руху військового майна у ВЧ НОМЕР_1 . Надані до Акту службового розслідування документи, зокрема накладні, лише підтверджують отримання військового майна іншими особами, ніж капітан ОСОБА_1 . 
Колегія суддів зауважує, що службове розслідування проведене поверхнево, лише щодо капітана ОСОБА_1 , без залучення та встановлення вини осіб, які безпосередньо за первинними документами отримали військове майно.
Поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що за результатами службового розслідування не встановлений час (період часу), коли була втрачена зброя та інше майно, не встановлені обставини, за яких втрачене майно (це майно вкрадено, знищено чи не було належним чином організовано її облік), не встановлені конкретні діяння (дія чи бездіяльність) військовослужбовця, які призвели до втрати майна. 
Так, в Акті службового розслідування зазначено, що виявлена нестача майна підтверджується актами прийому передачі, та виникла в зв`язку з безвідповідальним ставленням до своїх службових обов`язків командиром другої роти охорони військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_1 . 
Водночас, не зазначено які саме службові обов`язки не виконав капітан ОСОБА_1 та яким чином саме це є у причинно-наслідковому зв`язку із виявленою нестачею майна. 
Колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду справи суд першої інстанції фактично прирівняв прийняття посади до отримання військового майна безпосередньо позивачем, що не узгоджується із Законом України “Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі”, а також Інструкцією з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017№440.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що висновок суду першої інстанції про правомірність наказу про матеріальну відповідальність, є необґрунтованим, протиправним і не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду та є обґрунтованими.
Згідно змісту статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Колегія суддів вважає, що в даному випадку має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до помилкового вирішення справи, а тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення із прийняттям постанови про задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року - скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати пункти 2 та 3 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) від 16 березня 2025 року №44.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) виплатити ОСОБА_1 утримані з нього грошові кошти на виконання наказу від 16 березня 2025 року №44 та нарахувати види виплат та доплат до грошового забезпечення, на отримання яких він втратив право у зв`язку з прийняттям оскаржуваного наказу.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя О. А. Шевчук 

суддя А. В. Бойко

суддя О. В. Єщенко