Справа №463/1919/26
Провадження №2-а/463/29/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Львів

Личаківський районний суд м.Львова у складі: 

головуючого судді Яворського С.Й.
за участю секретаря судового засідання Станько Р.О.
представника позивача Арендач М.В.
перекладача Копчак Т.- Н.А.
відповідача  ОСОБА_1 
( ОСОБА_2 ) 
представника відповідача Воробей П.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом  ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Федеративної Республіки Бразилія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, -
в с т а н о в и в :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, просить суд ухвалити рішення про продовження строку затримання громадянина Федеративної Республіки Бразилія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк 6 місяців, а саме до 12 вересня 2026 року.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що громадянин Федеративної Республіки Бразилія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон, на напрямку 547 прикордонного знаку, близько 4000 метрів від лінії державного кордону, територія Яворівської ОТГ, Яворівського району, Львівської області, внаслідок чого о 11 год. 45 хв. 10.09.2025 року був затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 . Цього ж дня проінформовано Посольство Федеративної Республіки Бразилія в Україні та ДКС Міністерства закордонних справ України про затримання відповідача. 
Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 12.09.2025 року громадянина Федеративної Республіки Бразилія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП. 
В ході з`ясування обставин правопорушення було встановлено, що громадянин Федеративної Республіки Бразилія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 на територію України в`їхав встановленим порядком 07.08.2025 року через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Ягодин», проте перебуваючи на території України втратив закордонний паспорт.
Враховуючи, що факт незаконного перетинання державного кордону України з боку відповідача свідчить про відсутність у нього реального наміру проживання на території України, бажання незаконно потрапити до однієї з країн Європейського Співтовариства для подальшого проживання та уникнення від передбаченої законодавством України відповідальності.
12.09.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно відповідача прийнято рішення про примусове видворення за межі території України. 
Згідно рішення Личаківського районного суду м.Львова  від 12.09.2025 року, позов  ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено та затримано громадянина Федеративної Республіки Бразилія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України. Строк дії рішення суду спливає 12.03.2026 року.
18.09.2025 року відповідач був поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України за адресою: Волинська область, Луцький район, с.Журавичі, вул.Перемоги,27.
З метою видворення відповідача вживаються активні заходи щодо його ідентифікації та документування свідоцтвом на повернення в країну походження.
Зокрема, відповідно до запитів 7 Прикордонного Карпатського загону, Посольством було встановлено, що особа, яка під час затримання назвала себе громадянином Федеративної Республіки ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто надала завідомо неправдиві відомості, оскільки особа являється: громадянином Федеративної Республіки Бразилія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В подальшому, Посольством 03.11.2025 року особа була документована свідоцтвом на повернення № НОМЕР_1 .
У зв`язку із документуванням відповідача, 7 прикордонним Карпатським загоном 13.11.2025 року здійснювались заходи щодо видворення відповідача за межі України, зокрема: у зв`язку із відсутністю у відповідача коштів за держбюджет було закуплено квиток для повернення до країни походження, проте відповідач прибувши у пункт пропуску «Корчова» для здійснення прикордонного контролю у представників Прикордонної варти Республіки Польща знищив свій документ (свідоцтво на повернення), як наслідок був повернутий на територію України.
В подальшому ІНФОРМАЦІЯ_5 до Посольства направлено лист щодо можливості повторної видачі свідоцтва на повернення, а також розгляд питання щодо закупівлі авіаквитка для забезпечення повернення громадянина Федеративної Республіки Бразилія до країни походження.
Проте зі сторони відповідача відсутня співпраця із представниками Держприкордонслужби України, зважаючи на те, що він надав недостовірну інформацію щодо своєї особи, категорично відмовляється повертатись до країни походження, а також протягом всього строку утримання відповідачем не було надано жодної копії документа, що посвідчує особу.
У зв`язку із наведеним просить позов задовольнити.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з наведених вище мотивів.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, в задоволенні такого просить відмовити, оскільки позивачем не надано доказів відсутності співпраці з боку відповідача під час процедури його (її) ідентифікації, а проблеми з видворенням особи не є підставами продовження затримання такого.
Відповідач в судовому засіданні вказав що не бажає покидати територію України. В листопаді отримав свідоцтво про повернення та авіаквитки сполученням Варшава-Париж-Ріо Де Жанейро, однак на території Республіа Польща порвав всі документи (паспорт, свідоцтво про повернення), які надавали можливість покинути територію України . 
Заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.
Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
Судом встановлено, що громадянин Федеративної Республіки Бразилія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон, на напрямку 547 прикордонного знаку, близько 4000 метрів від лінії державного кордону, територія Яворівської ОТГ, Яворівського району, Львівської області, внаслідок чого о 11 год. 45 хв. 10.09.2025 року був затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 . Цього ж дня проінформовано Посольство Федеративної Республіки Бразилія в Україні та ДКС Міністерства закордонних справ України про затримання відповідача. 
Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 12.09.2025 року громадянина Федеративної Республіки Бразилія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.
В ході з`ясування обставин правопорушення було встановлено, що громадянин Федеративної Республіки Бразилія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 на територію України в`їхав встановленим порядком 07.08.2025 року через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Ягодин», проте перебуваючи на території України втратив закордонний паспорт.
Враховуючи, що факт незаконного перетинання державного кордону України з боку відповідача свідчить про відсутність у нього реального наміру проживання на території України, бажання незаконно потрапити до однієї з країн Європейського Співтовариства для подальшого проживання та уникнення від передбаченої законодавством України відповідальності.
12.09.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно відповідача прийнято рішення про примусове видворення за межі території України. 
Згідно рішення Личаківського районного суду м.Львова  від 12.09.2025 року, позов  ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено та затримано громадянина Федеративної Республіки Бразилія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України. Строк дії рішення суду спливає 12.03.2026 року.
18.09.2025 року відповідач був поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України за адресою: Волинська область, Луцький район, с.Журавичі, вул.Перемоги,27.
Судом встановлено, що з метою видворення відповідача за межі території України вживаються активні заходи щодо його ідентифікації та документування свідоцтвом на повернення в країну походження.
Зокрема, відповідно до запитів 7 Прикордонного Карпатського загону, Посольством було встановлено, що особа, яка під час затримання назвала себе громадянином Федеративної Республіки ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто надала завідомо неправдиві відомості, оскільки особа являється: громадянином Федеративної Республіки Бразилія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 . В подальшому, Посольством 03.11.2025 року особа була документована свідоцтвом на повернення № НОМЕР_1 .
7 прикордонним Карпатським загоном 13.11.2025 року здійснювались заходи щодо видворення відповідача за межі України, зокрема, у зв`язку із відсутністю у відповідача коштів за держбюджет було закуплено квиток для повернення до країни походження, проте відповідач прибувши у пункт пропуску «Корчова» для здійснення прикордонного контролю у представників Прикордонної варти Республіки Польща знищив свій документ (свідоцтво на повернення), як наслідок був повернутий на територію України.
В подальшому ІНФОРМАЦІЯ_5 до Посольства направлено лист щодо можливості повторної видачі свідоцтва на повернення, а також розгляд питання щодо закупівлі авіаквитка для забезпечення повернення громадянина Федеративної Республіки Бразилія до країни походження.
Таким чином, суд приходить до переконання, що дійсно зі сторони відповідача відсутня співпраця із представниками Держприкордонслужби України, зважаючи на те, що він надав недостовірну інформацію щодо своєї особи, категорично відмовляється повертатись до країни походження, а також протягом всього строку утримання відповідачем не було надано жодної копії документа, що посвідчує особу, що в судовому засіданні останній не заперечив та не спростував. Крім цього, як зазначив відповідач, він не збирається покидати територію України, покинути може лише в примусовому варіанті.
Згідно з п.14 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
Вивчаючи матеріали адміністративної справи, можна прийти до висновку, що реалізуючи свої права та свободи, він міг встановленим порядком іммігрувати до країн Європейського Союзу на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Вибравши найбільш легкий, однак, незаконний спосіб потрапити до країн Західної Європи, усвідомлюючи, що для досягнення цієї мети порушуватиме законодавство України, відповідач своїми діями грубо та свідомо порушив законодавство України та підтвердив своє небажання законно перебувати на території України.
Згідно з ст.23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до Закону.
Відповідно до вимог ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання такого рішення.
У відповідності до ч.1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворенню чи реадмісії відповідно то міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає права на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Згідно із ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи: відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Оскільки на даний час відносно відповідача все ще не завершена процедура ідентифікації, відповідач не має жодних документів, які ідентифікують його особу, а також він умисно чинить перешкоди і не співпрацює з позивачем під час процедури його ідентифікації, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити.
Керуючись ст. ст. 241, 244, 245, 246, 371 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,

п о с т а н о в и в :
позов - задовольнити.
Продовжити строк затримання громадянина Федеративної Республіки Бразилія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ),  ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк 6 (шість) місяців, а саме до 11 год. 45 хв. 12 вересня 2026 року.
Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 288, 289, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.
На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: ІНФОРМАЦІЯ_1 : місцезнаходження: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 .
Відповідач: громадянин Федеративної Республіки Бразилія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасове місце перебування: Волинський пункт тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: С.Й. Яворський