Справа № 444/259/26
Провадження № 2-а/444/12/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючий суддя Оприск З. Л.
секретар судового засідання  Гнідець В.В.
за участі позивача ОСОБА_1 
представника позивача Панюри Н.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ) про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення у.
26 січня 2026 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження.
Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує наступне. 02 січня 2026 року постановою серія 6АВ13586199 в справі про адміністративне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень. Вказала, що згаданого вище правопорушення вона не вчиняла. 02 січня 2026 року позивач свій автомобіль згідно довіреності передала ОСОБА_2 . ОСОБА_2 даним автомобілем 02.01.2026 року поїхав в м. Ніжин Чернігівської області. Зазначила, що лише після доведення вини відповідними доказами Відповідач мав право притягати Позивача до відповідальності. Вважає, що в даному випадку ніяких доказів вини Позивача немає, а отже немає й суб`єктивної сторони і відповідно складу правопорушення, відповідач незаконно склав протокол про адміністративне правопорушення, незаконно виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення і взагалі не мав права притягувати її до адміністративної відповідальності. Просила скасувати постанову постановою серія 6АВ13586199 в справі про адміністративне правопорушення, якою було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень, а провадження у справі закрити.
Відповідач подав відзив на позов, в якому просив у задоволенні позовної заяви відмовити. Свій відзив мотивував наступним. Відповідно до Постанови 02.01.2026 року, о 15 год. 57 хв., за адресою М06 Київ-Чоп 394 км. + 318 м. зафіксовано транспортний засіб ТОУОТА RAV4 НОМЕР_1 . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 31 км/год, чим порушила п.12.9.(б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Притягнуто Позивача до адміністративної відповідальності на підставі частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. Правопорушення було зафіксоване технічним засобом Каскад, 145-1220, який відповідає вимогам ДСТУ. Відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу станом на 02.01.2026 року у день вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване в автоматичному режимі власником даного транспортного засобу є ОСОБА_1 , тобто Позивач. Продаж автомобіля за довіреністю — це не зміна власника. Довіреність дає право іншій особі лише користуватися транспортним засобом, а також виконувати певні дії від імені власника, наприклад, знімати авто з обліку чи переоформлювати. Однак власником автомобіля в офіційних реєстрах МВС залишається особа, яка видала довіреність. Позивач не скористалась своїм правом на внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу. З огляду на вищенаведене, позивача правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності як фізичну особу, якій належить на праві власності транспортний засіб, і накладено стягнення згідно із нормами чинного законодавства. Враховуючи те, що про адміністративну постанову позивачка знала ще 02.01.2026, пропустила строки на виконання необхідних дій передбачених ст. 279-3 КУпАП, жодних заяв на адресу ДПП щодо заміни відповідальної особи в постанові серії 6АВ № 13586199 від 02.01.2026 року не надходили, правових підстав для звільнення Позивача від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі не має.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце його проведення, причин неявки не повідомив, однак у відзиві просив проводити розгляд справи за його відсутності. 
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Конституцією України закріплено норму щодо обов`язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом встановлено, що 02 січня 2026 року постановою серія 6АВ13586199 в справі про адміністративне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів (транспортний засіб Тойота НОМЕР_1 ) більш як на двадцять кілометрів на годину, чим позивач порушила п.12.9.(б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, та на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень, що підтверджується роздруківкою скріншоту з застосунку «Дія» та копією даної постанови. Дане правопорушення зафіксоване в режимі фотозйомки.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Тойота RAV4 НОМЕР_1 власником даного транспортного засобу є позивач.
З роздруківки фото, наданого позивачем, вбачається, що 02 січня 2026 року автомобіль Тойота RAV4 НОМЕР_1 рухався по трасі М06 Київ-Чоп зі встановленою швидкістю 81 км/год при обмеженні швидкості 50 км/год.
Судом також досліджено копію довіреності від 02.01.2026 року.
Пунктом п. 12.9 б ПДР України встановлено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 КУпАП). Згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо.
Позивач в позовній заяві, мотивуючи неправомірність оскаржуваної постанови, посилається на те, що 02 січня 2026 року позивач свій автомобіль згідно довіреності передала ОСОБА_2 . Зазначила, що лише після доведення вини відповідними доказами Відповідач мав право притягати Позивача до відповідальності. Вважає, що в даному випадку ніяких доказів вини Позивача немає, а отже немає й суб`єктивної сторони і відповідно складу правопорушення, відповідач незаконно склав протокол про адміністративне правопорушення, незаконно виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення і взагалі не мав права притягувати її до адміністративної відповідальності.
Згідно примітки до статті 122 КУпАП суб`єктом даного правопорушення є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Згідно вимог ст. 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача, відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні, на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.
Відповідно до приписів ст. 279-1 КУпАП, у разі, якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у ст. 14-2 КУпАП.
Достатніх належних та допустимих доказів того, що позивач, як власник транспортного засобу, вчинила дії, передбачені статтею 279-3 КУпАП, суду не надано.
Достатніх належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 внесено до Єдиного державного реєстру транспортних засобів як належного користувачатранспортного засобу Тойота RAV4 НОМЕР_1 суду не надано.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Тойота RAV4 НОМЕР_1 власником даного транспортного засобу є позивач, а отже відповідно до ч.1 ст. 14-2 КУпАП позивач є особою, яка несе адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в режимі фотозйомки, зокрема і за правопорушення, яке стосується оскаржуваної постанови.
Таким чином, позивач заперечив проти законності винесеної постанови, однак всупереч вимогам ч.1 ст.77 КАС України, не надав суду жодних належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП, ст. 72, 73 КАС України доказів, які б підтверджували неправомірність винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а відповідно до правової позиції Верховного Суду обов`язок доказування розподіляється також таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обгрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 року по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 року по справі №536/583/17).
Таким чином оскаржувана постанова відповідає встановленим до неї вимогам законодавства, відповідач при її винесенні діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскаржувана постанова така, що винесена відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 245, 251, 256 КУпАП, ст. 9, 77, 78 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ) про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення – в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 295 КАС України). Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень КАС України.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
За умовами ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення виготовлено 06 березня 2026 року.

Головуючий        Оприск  З. Л.