ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1568/26 Справа № 201/14273/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Куць О. О. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді        Агєєва О.В.,
суддів:        Гапонова А.В., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників, цивільну справу №201/14273/24 за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», приватний виконавець Русецька Оксана Олександрівна про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за апеляційними скаргами представника Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» - адвоката Борейко Надії Олександрівни, Дніпровської міської ради на ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 07 жовтня 2025 року про зупинення провадження у справі, постановлену у складі судді Куць О.О.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Дніпровська міська рада звернулась до Соборного районного суду міста Дніпра з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, АТ «Банк Кредит Дніпро», приватний виконавець Русецька О.О. про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Бардаченко Д.В. подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі, посилаючись на те, що на розгляді в Соборному районному суді міста Дніпра, крім справи №201/14273/24, перебуває справа №201/5225/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державного реєстратора Павлоградської районної державної адміністрації Рижкової В.В., Приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Шатковської І.Ю., треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О., Дніпровська міська рада про скасування державної реєстрації права власності на будівлі та споруди розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та припинення права власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .  Ухвалою від 10 травня 2024 року у вищезазначеній справі відкрито провадження. 
Враховуючи те, що рішення у цивільній справі №201/5225/24 може безпосередньо вплинути на розгляд справи №201/14273/24, в тому числі й на предмет доказування, просив зупинити провадження у справі в порядку п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України. 

Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 07 жовтня 2025 року провадження у цивільній справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, АТ «Банк Кредит Дніпро», приватний виконавець Русецька О.О. про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою зупинити до набрання законної сили судовим рішенням Соборного районного суду міста Дніпра у справі №201/5225/24 за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 до Державного реєстратора Павлоградської районної державної адміністрації Рижкової В.В., приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Шатковської І.Ю., треті особи приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О., Дніпровська міська рада про скасування державної реєстрації права власності на будівлі та споруди розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та припинення права власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, представник АТ «Банк Кредит Дніпро» - адвокат Борейко Н.О. подала апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 будь-яким фізичним або юридичним особам не надавалась під будівництво, право власності чи користування на неї також не надавалось, розпорядчі документи про присвоєння адреси відсутні, отже спірний об`єкт нерухомого майна відповідає ознакам самочинного будівництва, тому позивач Дніпровська міська рада просить суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно побудованих будівель і споруд за рахунок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; припинити право володіння ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на обєкт нерухомого майна, а саме будівлі і споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 із закриттям розділу. 
У справі №201/5225/24 позивачі просили скасувати державну реєстрацію права власності, проведену державним реєстратором на будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; припинити право власності на 1/2 частину будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 ; припинити право власності на 1/2 частину будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 . 
Звертає увагу, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності передусім потрібно встановити підставу, на якій особа набула таке право, оскільки сама лише державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає (постанова Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18).  Враховуючи зазначене, позов ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по суті не впливають на цю справу, бо хто є власником майна (незалежно від його реєстрації) входить до предмету доказування у цій справі.
У зв`язку із чим просив суд ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 07 жовтня 2025 року про зупинення провадження у справі скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Також, не погодившись із вказаною ухвалою суду,  Дніпровська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу суду постановлена без з`ясування всіх обставин у справі, дослідження правовідносин, які склалися між сторонами, з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що предметом спору у цій справі, що переглядається, є усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.
Розгляд справи №201/14273/24  жодним чином не залежить від результатів розгляду справи №201/5225/24, оскільки підстави  Дніпровської міської ради з позовом слугувала ч.4 ст.376 ЦК України та обраний спосіб захисту порушених прав — усунення перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованих будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .
Звертає увагу, що ч.4 ст.376 ЦК України передбачає припинення права власності у разі знищення майна. Тому у результаті ухвалення рішення у справі №201/14273/24 також буде вирішено предмет спору у справі №201/5225/24.
Суд першої інстанції не врахував той факт, що Дніпровська міська рада є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв`язку із чим просив суд ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 07 жовтня 2025 року про зупинення провадження у справі скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Позивач Дніпровська міська рада, скориставшись своїм правом, подала відзив на апеляційну скаргу представника АТ «Банк Кредит Дніпро» - адвоката Борейко Н.О., в якому просила задовольнити апеляційну скаргу.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до положень частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд першої інстанції зазначив, що у цивільній справі №201/14273/24 предметом спору є усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, заявлена вимога про знесення будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 саме за рахунок ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , тому результат розгляду цивільної справи №201/5225/24 та встановлені в ній обставини, безпосередньо впливають на вирішення цивільної справи №201/14273/24.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Право на ефективний судовий захист закріплено у статті другій Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі – Конвенція).
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Отже, з вищевикладеного вбачається, що судові процедури повинні бути справедливими.
За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункт 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).
Положеннями частини першої статті 251 ЦПК України передбачено ряд підстав для зупинення провадження, який є вичерпним.
Так, зокрема, пунктом 6 частини першої вищевказаної норми права передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, – до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Зупинення провадження у справі – це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Відповідно до ст.252 ЦПК України зупинення провадження у справі є правом суду, а не обов`язком.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Згідно п.5 ч.1 ст.253 ЦПК України провадження у справі в цьому випадку зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
Наявність передбачених статтею 252 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті – неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Варто враховувати, що відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року зроблено висновок, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першоїстатті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.
Правові висновки щодо необхідності зазначення обґрунтування зупинення провадження у справі та необхідності дотримання розумних строків розгляду справи зазначені у Постанові Верховного Суду у справі №308/5006/16-ц від 27 лютого 2019 року та у Постанові Верховного Суду у справі №1522/27468/12 від 07 листопада 2018 року.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Розумність строків розгляду справи згідно зі ст.2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини гарантії регламентовані статтею 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення ЄСПЛ у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями - доступ до суду.
Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування у стані невизначеності учасників процесу (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не наведено та не розкрито мотивів та підстав, з яких суд дійшов висновку саме про об`єктивну неможливість розгляду даної цивільної справи, неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, неможливість здійснення судом перевірки законності та обґрунтованості позовних вимог до розгляду іншої справи. 

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі прийшов до помилкового висновку про взаємопов`язаність судових справ №201/14273/24 та №201/5225/24. Отже, результат розгляду цивільної справи №201/5225/24, а також обставини, встановлені судом у вказаній справі, не впливають на вирішення даної цивільної справи, а тому відсутні підстави для зупинення провадження у вказаній справі 

Таким чином, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про зупинення провадження у даній справі, не дослідивши у повній мірі наявність чи відсутність об`єктивної неможливості розгляду цієї справи без встановлених в іншій цивільній справі обставин.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Соборного районного суду міста Дніпра від 07 жовтня 2025 року про зупинення провадження у справі скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги представника Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» - адвоката Борейко Надії Олександрівни, Дніпровської міської ради — задовольнити. 
Ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 07 жовтня 2025 року про зупинення провадження у справі №201/14273/24 — скасувати.
Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 08 квітня 2026 року.

Судді: