СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2026 року Справа № 480/7732/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глазька С.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7732/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), у якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 за період з 08.02.2024 по 28.05.2024 у розмірі 363333,33 грн, як військовослужбовцю у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 08.02.2024 по 28.05.2024 у розмірі 363333,33 грн, як військовослужбовцю у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , 15.12.2023 отримав поранення за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, про що військовою частиною НОМЕР_1 складено довідку про обставини травми від 14.01.2024 № 1244/ОКП. Вказує, що за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у період з 08.02.2024 по 28.05.2024 йому повинна нараховуватися та виплачуватися додаткова винагорода у розмірі 100000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, яка відповідачем не виплачена у порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 168, Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", що обумовило необхідність звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 04.09.2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/7732/24, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує у повному обсязі та зазначає, що позивач в період з 15.12.2023 по 17.12.2023, з 18.12.2023 по 25.12.2023, з 25.12.2023 по 08.01.2024, з 26.01.2024 по 19.02.2024, з 12.03.2024 по 21.03.2024, з 22.03.2024 по 11.04.2024, з 14.05.2024 по 28.05.2024 перебував на лікуванні.
Вказує, що підставою отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди є пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факту перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Разом з тим, терміни "захворювання" і "поранення" (травма) не є тотожними.
Вказує, що позивачем отримано саме захворювання пов`язане з проходженням військової служби, а не поранення (контузія, травма, каліцтва). Під час проходження позивачем лікування в період з 08.02.2024 по 28.05.2024 в медичних документах не зазначено, що лікування проводились та пов`язане з пораненням, яке позивач отримав 15.12.2023. Отже, позивачем жодним чином не підтверджено, що він знаходився на лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини з 08.02.2024 по 28.05.2024.
За наведених обставин, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.
Ухвалою суду від 03.02.2026 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати суду додаткові докази.
На виконання вимог ухвали відповідач надав додаткові докази (а.с.61-66).
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 04.11.2023 проходить військову службу в Збройних Силах України у складі військової частині НОМЕР_2 (а.с. 12)
Відповідно до довідки про обставини травми військової частини НОМЕР_2 від 14.01.2024 № 1244/ОКП (а.с.14) позивач 15.12.2023 отримав вибухову травму: вогнепальне наскрізне проникаюче поранення грудної клітки праворуч. Правобічний гемопневмоторакс. Контузія правої легені за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_1 . Отримання травми не пов`язане з вчиненням кримінального правопорушення чи навмисного нанесення собі тілесного ушкодження, чи самогубства, не є наслідком дій вчинених у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 26.12.2023 № 6345.
Відповідно до виписки з історії хвороби стаціонарного хворого № 18653 КНП «МКЛ №16» Дніпровської міської ради ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 15.12.2023 по 17.12.2023 з діагнозом: "травматичний гемопневмоторакс; ВОП- наскрізне наскрізне проникаюче поранення грудної клітки праворуч. Правобічний гемопневмоторакс. Контузія легені. П/ш емфізема " (а.с.18).
Відповідно до виписки-епікризу з медичної картки стаціонарного хворого № 33725 КП «РОКЛ ім. Ю. Семенюка» Роменської міської ради ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 18.12.2023 по 25.12.2023 з діагнозом: "вогнепальне наскрізне проникаюче поранення грудної клітки праворуч. Правобічний гемопневмоторакс. Контузія правої легені. Поранення отримане внаслідок військових дій" (а.с.19).
Відповідно до виписки-епікризу з медичної картки стаціонарного хворого № 6970 КНП «Здолбунівська ЦМЛ» ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 25.12.2023 по 08.01.2024 з діагнозом: "Вогнепальне наскрізне проникаюче поранення грудної клітки праворуч. Правобічний гемопневмоторакс. Контузія правої легені. Підшкірна емфізема. Стан після оперативного втручання: 15.12.2023-торакоцентез праворуч. Дренування правої порожнини по Бюлау. Первинна хірургічна обробка вогнепальної рани. КМП. СН. Остеохондроз хребта з переважним ураженням ГВХ, ПКВХ у вигляді вираженого больового та м`язево-тонічного синдрому в стадії загострення" (а.с.20).
Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 864 КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелейомона» Сумської міської ради ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 26.01.2024 по 19.02.2024 з діагнозом: "Поширений остеохондроз хребта з ураженням шийного та поперекового відділів Кила МХД С6- С7 Спондилоартроз. Вторинний виражений радикулярний больовий синдром помірні порушенням функції хребта зі стато-динамічними розладами." (а.с.21).
Довідкою ВЛК КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелейомона» Сумської міської ради від 19.02.2024 № 864 (а.с. 25) підтверджено, що захворювання позивача "Поширений остеохондроз хребта, переважно виражений в шийному та С 55.1 поперековому відділах, кила МХД С6-С7, стан після операції-дискектомії С6-С7, переднього спондилодезу кейджами (18.01.2024), протрузія диска L4-L5, L5-S1, спондильоз, спондилоартроз з вторинним радикулярним, стійким больовим синдромом, помірним порушенням функції хребта" пов`язане з проходженням військової служби. 
Також, вказаною довідкою підтверджено, що позивач перебуває в стані після вогнепального наскрізного проникаючого поранення грудної клітки праворуч (15.12.2023 р.), правобічного гемопневмотораксу, контузія правої легені, підшкірної емфіземи. Стан після оперативного втручання: 15.12.2023 - торакоцентез праворуч. Дренування правої порожнини по Бюлау."
Зазначено, що згідно наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007 року травма відноситься до тяжких; травма пов`язана із захистом Батьківщини. Також вказано, що на підставі ст.81 графи II Розкладу хвороб, потребує відпустки на 30 календарних днів.
Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 19.02.2024 № 53 (зв. бік а.с.65) ОСОБА_1 перебував у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою з 19.02.2024 по 19.03.2024, підстава: довідка ВЛК КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелейомона» Сумської міської ради від 19.02.2024 № 864.
Відповідно до виписного епікризу із медичної картки стаціонарного хворого № 2353 КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелейомона» Сумської міської ради ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 12.03.2024 по 21.03.2024 з діагнозом: "Поширений остеохондроз хребта, переважно виражений в шийному та С 55.1 поперековому відділах, кила МХД С6-С7, стан після операції-дискектомії С6-С7, переднього спондилодезу кейджами (18.01.2024), протрузія диска L4-L5, L5-S1, спондильоз, спондилоартроз з вторинним радикулярним, стійким больовим синдромом, помірним порушенням функції хребта; стан після вогнепального наскрізного проникаючого поранення грудної клітки праворуч (15.12.2023), правобічного гемопневмотораксу, контузії правої легені, підшкірної емфіземи. Стан після оперативного втручання: 15.12.2023 р. - торакоцентез праворуч. Дренування правої плевральної порожнини по Бюлау." (а.с.22).
Довідкою ВЛК КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелейомона» Сумської міської ради від 21.03.2024 № 986 (а.с.26) підтверджено, що захворювання позивача "Поширений остеохондроз хребта, переважно виражений в шийному та С 55.1 поперековому відділах, кила МХД С6-С7, стан після операції-дискектомії С6-С7, переднього спондилодезу кейджами (18.01.2024), протрузія диска L4-L5, L5-S1, спондильоз, спондилоартроз з вторинним радикулярним, стійким больовим синдромом, помірним порушенням функції хребта, пов`язане з проходженням військової служби. 
Також, вказаною довідкою підтверджено, що позивач перебуває в стані після вогнепального наскрізного проникаючого поранення грудної клітки праворуч (15.12.2023 р.), правобічного гемопневмотораксу, контузія правої легені, підшкірної емфіземи. Стан після оперативного втручання: 15.12.2023-торакоцентез праворуч. Дренування правої порожнини по Бюлау.
Зазначено, що згідно наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007 року травма відноситься до тяжких; травма пов`язана із захистом Батьківщини. Також вказано, що на підставі ст.65 графи II Розкладу хвороб, потребує реабілітаційного лікування в умовах відділення на 21 день.
Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 2685 КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелейомона» Сумської міської ради ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 22.03.2024 по 11.04.2024 з діагнозом: "Поширений остеохондроз хребта з переважним ураженням шийного та поперекового відділів. Стан після оперативного лікування: дискектомії С6-С7, переднього спондилодезу кейджами (18.01.2024). Протрузія МХД L4-L5, L5-S1. Спондильоз, спондилоартроз. Стійкий вторинний радикулярний больовий синдром. Стійкий м`язово-тонічний синдром. Вертрербо-міогенна дорсалгія; стан після вогнепального наскрізного проникаючого поранення грудної клітки праворуч (15.12.2023), правобічного гемопневмотораксу, контузії правої легені, підшкірної емфіземи. Стан після оперативного втручання: 15.12.2023 р. - Торакоцентез праворуч. Дренування правої плевральної порожнини по Бюлау. Хронічний нерозривний гастродуоденіт" (а.с.23).
Довідкою ВЛК КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелейомона» Сумської міської ради від 11.04.2024 № 1082 (а.с.27) підтверджено, що захворювання позивача "Поширений остеохондроз хребта з переважним ураженням шийного та поперекового відділів. Стан після оперативного лікування: дискектомії С6-С7, переднього спондилодезу кейджами (18.01.2024). Протрузія МХД L4-L5, L5-S1. Спондильоз, спондилоартроз. Стійкий вторинний радикулярний больовий синдром. Стійкий м`язово-тонічний синдром. Вертрербо-міогенна дорсалгія" пов`язане з проходженням військової служби. 
Також, вказаною довідкою підтверджено, що позивач перебуває в стані після вогнепального наскрізного проникаючого поранення грудної клітки праворуч (15.12.2023 р.), правобічного гемопневмотораксу, контузія правої легені, підшкірної емфіземи. Стан після оперативного втручання: 15.12.2023-торакоцентез праворуч. Дренування правої порожнини по Бюлау.
Зазначено, що згідно наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007 року травма відноситься до тяжких; травма пов`язана із захистом Батьківщини. Також вказано, що на підставі ст.65 графи II Розкладу хвороб, потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою.
Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 19.02.2024 № 118 (а.с.66) ОСОБА_1 перебував у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою з 22.04.2024 по 11.05.2024, підстава: довідка ВЛК КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелейомона» Сумської міської ради від 11.04.2024 № 1082.
Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 12.05.2024 № 138 (зв. бік а.с.66) вважати ОСОБА_1 таким, що прибув 12.05.2024 з лікування у зв`язку з хворобою.
Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелейомона» Сумської міської ради № 4329 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 14.05.2024 по 28.05.2024 з діагнозом: "Поширений остеохондроз хребта з переважним ураженням шийного та поперекового відділів. Стан після оперативного лікування: дискектомії С6-С7, переднього спондилодезу кейджами (18.01.2024). Протрузія МХД L4-L5, L5-S1. Спондильоз, спондилоартроз. Стійкий вторинний радикулярний больовий синдром. Стійкий м`язово-тонічний синдром. Вертрербо-міогенна дорсалгія; стан після вогнепального наскрізного проникаючого поранення грудної клітки праворуч (15.12.2023), правобічного гемопневмотораксу, контузії правої легені, підшкірної емфіземи. Стан після оперативного втручання: 15.12.2023 р. - Торакоцентез праворуч. Дренування правої плевральної порожнини по Бюлау. Хронічний нерозривний гастродуоденіт" (а.с. 24).
Довідкою ВЛК КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелейомона» Сумської міської ради від 07.06.2024 № 1295 (а.с.28) підтверджено, що позивач перебуває в стані після вогнепального наскрізного проникаючого поранення грудної клітки праворуч (15.12.2023 р.), травматичного гемопневмотораксу, контузії правої легені, оперативного лікування - дренування плевральної порожнини, торакоцентез праворуч у вигляді плевральних нашарувань. ЛН 2 ст. за змішаним типом.
Зазначено, що згідно наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007 року травма відноситься до тяжких; травма пов`язана із захистом Батьківщини. 
Крім того, підтверджено, що захворювання позивача "Поширений остеохондроз хребта з переважним ураженням шийного та поперекового відділів. Стан після оперативного лікування: дискектомії С6-С7, переднього спондилодезу кейджами (18.01.2024). Протрузія МХД L4-L5, L5-S1. Спондильоз, спондилоартроз. Стійкий вторинний радикулярний больовий синдром. Стійкий м`язово-тонічний синдром. Вертрербо-міогенна дорсалгія" пов`язане з проходженням військової служби.
На підставі статті 64«б», 23 «б», 77 «б», 23 «г», 75 «г» графи ІІ Розкладу хвороб ОСОБА_1 було визнано придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 18.09.2025 (а.с.85) ОСОБА_1 отримав додатковову винагороду за лютий 2024 року у розмірі 24137,93 грн (за 7 днів), додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою № 168 у розмірі до 100000,00 грн за період з березня по травень 2024 року позивачу не виплачувалася.
Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини та за період перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ).
Статтею 1 Закону № 2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців (частина перша статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
Частиною другою та третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ обумовлено, що посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
За змістом абзацу 1 частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
За змістом статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та на час розгляду справи не припинив свою дію.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).
Згідно із пунктом 1-1 Постанови № 168, на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац перший п.1-2).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії (абзац третій п. 1-2).
Аналогічні положення передбачає також Порядок № 260.
Так, пунктами 10-12 розділу XXXIV Порядку № 260 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які:
загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини) - виплата здійснюється за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер);
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення) - за час перебування в полоні (заручниках) та до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні та до дня повернення до України або за час безвісної відсутності;
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
Керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.
З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що право на отримання додаткової винагороди до 100000 гривень мають військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, а підставою для виплати цієї додаткової винагороди за вказаних обставин слугує довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення № 402, що видається командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем. Вказана довідка, у свою чергу, є підставою для включення військовослужбовця до наказів командирів (начальників) про виплату такої додаткової винагороди.
При цьому, Постановою № 168 встановлено лише три умови, необхідні для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, а саме:
- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;
- факт перебування на стаціонарному лікуванні (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, внаслідок такого поранення (контузії, травми, каліцтва);
- факт перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідно до довідки про обставини травми військової частини НОМЕР_2 від 14.01.2024 № 1244/ОКП (а.с.14) позивач 15.12.2023 отримав вибухову травму: вогнепальне наскрізне проникаюче поранення грудної клітки праворуч. Правобічний гемопневмоторакс. Контузія правої легені за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_1 . 
За позицією позивача, оскільки у період з 26.01.2024 по 19.02.2024, 12.03.2024 по 21.03.2024, з 22.03.2024 по 11.04.2024, з 14.05.2024 по 28.05.2024 він перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, останній має право на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень.
Оцінюючи вказані доводи, суд враховує, що ОСОБА_1 дійсно перебував на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я, а саме:
- з 26.01.2024 по 19.02.2024, що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 864 КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелейомона» Сумської міської ради (а.с. 21); 
- з 12.03.2024 по 21.03.2024, що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2353 КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелейомона» Сумської міської ради (а.с. 22); 
- з 22.03.2024 по 11.04.2024, що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2685 КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелейомона» Сумської міської ради (а.с. 23);
- з 14.05.2024 по 28.05.2024 - що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4329 КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелейомона» Сумської міської ради (а.с. 24).
Довідками ВЛК КНП "Клінічна лікарня Святого Пантелейомона" Сумської міської ради від 19.02.2024 № 864 (а.с.25), від 21.03.2024 № 986 (а.с.26), від 11.04.2024 № 1082 (а.с.27) підтверджено, що позивач перебуває в стані після вогнепального наскрізного проникаючого поранення грудної клітки праворуч (15.12.2023 р.), правобічного гемопневмотораксу, контузія правої легені, підшкірної емфіземи. Стан після оперативного втручання: 15.12.2023-торакоцентез праворуч. Дренування правої порожнини по Бюлау. Зазначено, що згідно наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007 року травма відноситься до тяжких; травма пов`язана із захистом Батьківщини. 
Крім того, у зазначених постановах ВЛК також зазначено, що захворювання позивача "Поширений остеохондроз хребта з переважним ураженням шийного та поперекового відділів. Стан після оперативного лікування: дискектомії С6-С7, переднього спондилодезу кейджами (18.01.2024). Протрузія МХД L4-L5, L5-S1. Спондильоз, спондилоартроз. Стійкий вторинний радикулярний больовий синдром. Стійкий м`язово-тонічний синдром. Вертрербо-міогенна дорсалгія" пов`язане з проходженням військової служби.
Разом із тим, надані позивачем медичні документи, зокрема виписки з історії хвороби підтверджують факт його звернення за медичною допомогою та проходження лікування саме у зв`язку із захворюванням, яке виникло та пов`язане з проходженням військової служби. Зміст епікризів свідчить про проведення оперативного лікування 18.01.2024 року (дискектомія С6–С7, передній спондилодез кейджами) та подальше лікування дегенеративно-дистрофічних змін хребта, у тому числі протрузій дисків L4–L5, L5–S1, спондильозу, спондилоартрозу, стійкого вторинного радикулярного больового синдрому.
Втім, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», обов`язковою умовою для нарахування та виплати додаткової винагороди у підвищеному розмірі до 100 000 гривень є одночасна наявність таких обставин: перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні та причинний зв`язок такого лікування з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), отриманим під час захисту Батьківщини. 
Отже, визначальним для застосування зазначеної норми є не сам по собі факт проходження лікування чи наявність захворювання, навіть якщо воно пов`язане з проходженням військової служби, а саме перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок бойового поранення або іншого ушкодження здоров`я, безпосередньо пов`язаного з виконанням завдань із забезпечення оборони держави. 
Судом встановлено, що у період з 26.01.2024 по 19.02.2024, з 12.03.2024 по 21.03.2024, з 22.03.2024 по 11.04.2024, з 14.05.2024 по 28.05.2024 позивач дійсно проходив стаціонарне лікування, однак таке лікування здійснювалося з приводу захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби, а не у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), отриманим під час участі у бойових діях..
За таких обставин, суд дійшов висновку, що передбачені постановою Кабінету Міністрів України № 168 правові підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень за відповідний період перебування на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я, відсутні.
Що стосується нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн, за час перебування у відпустці у зв`язку з лікуванням, суд зазначає наступне.
Як вже було зазначено, нормами постанови КМУ № 168 передбачено, що виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, тоді як виплата такої додаткової винагороди особам, які перебувають у відпустці, здійснюється за умови, якщо така відпустка надана для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Військовослужбовець, який дістав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини, за весь час стаціонарного лікування отримує винагороду 100 000 грн. При цьому, таку винагороду зберігають за час відпустки після лікування, якщо поранення було важким, а ступінь важкості поранення визначають ВЛК. Під час лікування після поранення (без прив`язки до тяжкого), але обов`язково пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці отримують і грошове забезпечення, і додаткову винагороду 100 000 грн., а під час відпустки за станом здоров`я (під час реабілітації) додаткову винагороду 100 000 грн отримують лише ті військовослужбовці, в кого поранення визнано тяжким за висновком ВЛК.
Як встановлено судом, довідкою ВЛК КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелейомона» Сумської міської ради від 19.02.2024 № 864 (а.с. 25) підтверджено, що позивач перебуває в стані після вогнепального наскрізного проникаючого поранення грудної клітки праворуч (15.12.2023 р.), правобічного гемопневмотораксу, контузія правої легені, підшкірної емфіземи. Стан після оперативного втручання: 15.12.2023-торакоцентез праворуч. Дренування правої порожнини по Бюлау.".
Зазначено, що згідно наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007 року травма відноситься до тяжких; травма пов`язана із захистом Батьківщини. Також вказано, що на підставі ст.81 графи II Розкладу хвороб, потребує відпустки після травми на 30 календарних днів.
Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 19.02.2024 № 53 (зв. бік а.с.65) ОСОБА_1 перебував у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою з 19.02.2024 по 19.03.2024, підстава: довідка ВЛК КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелейомона» Сумської міської ради від 19.02.2024 № 864.
Відтак, оскільки ОСОБА_1 у період з 19.02.2024 по 19.03.2024, відповідно до витягу з наказу командира НОМЕР_1 від 19.02.2024 № 53 перебував у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), яке за характером ушкоджень віднесено довідкою ВЛК КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелейомона» Сумської міської ради від 19.02.2024 № 864, до категорії тяжких, та яке було визначено, таким, що пов`язане із захистом Батьківщини, то він має право на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100000 грн. згідно із Постановою № 168 за вказаний період.
Також, відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 19.02.2024 № 118 (а.с.66) ОСОБА_1 перебував у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою з 22.04.2024 по 11.05.2024, підстава: довідка ВЛК КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелейомона» Сумської міської ради від 11.04.2024 № 1082.
Довідкою ВЛК КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелейомона» Сумської міської ради від 11.04.2024 № 1082 (а.с.27) підтверджено, що захворювання позивача "Поширений остеохондроз хребта з переважним ураженням шийного та поперекового відділів. Стан після оперативного лікування: дискектомії С6-С7, переднього спондилодезу кейджами (18.01.2024). Протрузія МХД L4-L5, L5-S1. Спондильоз, спондилоартроз. Стійкий вторинний радикулярний больовий синдром. Стійкий м`язово-тонічний синдром. Вертрербо-міогенна дорсалгія" пов`язане з проходженням військової служби. 
Також, вказаною довідкою підтверджено, що позивач перебуває в стані після вогнепального наскрізного проникаючого поранення грудної клітки праворуч (15.12.2023 р.), правобічного гемопневмотораксу, контузія правої легені, підшкірної емфіземи. Стан після оперативного втручання: 15.12.2023-торакоцентез праворуч. Дренування правої порожнини по Бюлау.
Зазначено, що згідно наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007 року травма відноситься до тяжких; травма пов`язана із захистом Батьківщини. Також, вказано, що на підставі ст.65 графи II Розкладу хвороб, потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою.
Відтак, зі змісту висновку ВЛК вбачається, що позивач потребує надання відпустки саме у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, а не у зв`язку з отриманням тяжкого поранення, контузії, травми чи каліцтва, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини. 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відсутні передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» правові підстави для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди за період з 22.04.2024 по 11.05.2024 у збільшеному розмірі до 100 000 гривень, оскільки обов`язковою умовою для такої виплати є перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини, що має бути підтверджено відповідним висновком військово-лікарської комісії.
Доказів перебування позивача у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії в інший період матеріали справи не містять.
Відтак, за наведених обставин, суд дійшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшену до 100000 гривень, за період перебування з 19.02.2024 по 19.03.2024 у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії та зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» збільшену до 100000 гривень, за період перебування з 19.02.2024 по 19.03.2024 у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, з урахуванням проведених виплат.
Разом з тим, суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, а також докази перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії в інші періоду часу, заявлені ним в позовних вимогах, зокрема у період з 08.02.2024 по 18.02.2024 та з 20.03.2024 по 28.05.2024, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Також, вимоги позивача щодо зобов`язання нарахувати та виплатити на користь позивача додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, у розмірі 363333,33 грн не підлягають задоволенню, оскільки визначення конкретної суми, яка підлягає перерахуванню позивачу належить до компетенції відповідача.
Щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 132 КАС України).
Частинами 1 та 2 статті 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно із частиною 7 статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Частиною 9 статті 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 826/14072/17, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, усі ці витрати повинні перебувати у безпосередньому причинному зв`язку із наданням правової допомоги у конкретній справі, а їх розмір повинен бути розумним.
У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі/West Alliance Limited проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано наступні докази, а саме: договір про надання правової допомоги від 23.05.2024 (а.с. 29), укадений між адвокатом, Даниленко Тетяною Василівною, та клієнтом, ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 1 Договору адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу Клієнту, здійснюючи правове супроводження Клієнта у відносинах з Територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки усіх рівнів та підпорядкування, військових частинах усіх рівнів та підпорядкування, лікувальних з закладах, військово - лікарських комісіях, підрозділах Національної гвардії, правоохоронних органах, органах військової служби правопорядку, з питань звільнення зі служби за станом здоров`я, отримання усіх видів компенсаційних виплат у зв`язку з отриманням бойового поранення, використовувати передбачені у законодавчих актах засоби, способи і методи захисту з метою з`ясування обставин, які мають значення для вирішення справи, для здійснення представництва інтересів Клієнта, а Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар за надання правової допомоги.
За надання правової допомоги Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар у розмірі 30 000 грн. (п.5.1. Договору).
Надання правової допомоги оформлюється актом виконаних робіт, які підписується сторонами договору (п.5.1. Договору).
Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 23.08.2024 (а.с.30), замовник ОСОБА_1 з одного боку, та адвокат Даниленко Т.В., з іншої сторони, уклали цей акт про те, що відповідно до договору про надання правової від 27.04.2024 виконавець надав, а замовник прийняв наступні юридичні послуги у загальному розмірі 13600,00 грн:
- консультація з питань можливості подання позову (3 по 200 грн)- 600 грн;
- підготовка та направлення адвокатського запиту (3 по 1000 грн) - 3000 грн;
- підготовка та подання позову – 10000 грн.
Водночас, квитанцією від 23.08.2024 № 7 підтверджено оплату правничої допомоги за договором від 23.05.2024 у розмірі 30 000,00 грн, що не узгоджується із вартістю послуг, зазначених в акті (13 600,00 грн). Таким чином, наявна розбіжність між сумою фактично підтверджених актом наданих послуг та сумою, сплаченою відповідно до квитанції. 
Крім того, акт приймання-передачі послуг складений на виконання іншого договору (від 27.04.2024), який відсутній у матеріалах справи.
Водночас, з наданого позивачем договору про надання правової допомоги від 23.05.2024 та акту прийому-передачі наданих послуг від 23.08.2024 неможливо встановити з достовірністю, що зазначені у ньому послуги надані саме у справі № 480/7732/24.
Отже, дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що такі витрати не підтверджені документально, а отже не підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Відтак, позовні вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 задоволенню не підлягають.
Відповідно до Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання відшкодування судових витрат щодо судового збору у даній справі не вирішується. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшену до 100000 гривень, за період перебування з 19.02.2024 по 19.03.2024 у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» збільшену до 100000 гривень за період перебування з 19.02.2024 по 19.03.2024 у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, з урахуванням проведених виплат. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   С.М. Глазько