Справа № 308/1825/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

12 березня 2026 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Джуга С.Д., Кожух О.А., 
з участю секретаря: Голубєвої Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця - адвокатка Студеняк Оксана Станіславівна, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 квітня 2025 року у справі № 308/1825/24 (Головуючий: Логойда І.В.), -

В С Т А Н О В И Л А:
У січні 2024 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 , третя особа, орган опіки та піклування Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, згідно з якою просила позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1\4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. 
Позовні вимоги мотивовано тим, що 15.07.2016 між позивачкою та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб і від шлюбу народилася донька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з відповідачем не склалося і рішенням Іванківського районного суду Київської області від 14.11.2022 шлюб розірвано, малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до її повноліття залишено для проживання та подальшого виховання з матір`ю. Починаючи з 2019 року відповідач дитиною не цікавиться, не займається вихованням, не цікавиться її життям та станом здоров`я, не надає матеріальної допомоги, не спілкується та не відвідує її (не бачив дитину жодного раз не проявляє жодного батьківського піклування) тобто свідомо та систематично ухиляється від виконання своїх обов`язків. 
Відповідач не проявляє зацікавленості в подальшій долі ОСОБА_5 , не цікавиться її успіхами, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; взагалі не спілкується з дитиною та не відвідує її; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - тобто, створились умови, які шкодять інтересам дитини. 
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 03 квітня 2025 року позов ОСОБА_8 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1\4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 30.01.2024 року і до повноліття дитини.
У задоволенні позову в частині позбавлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - відмовлено.
Стягнуто із ОСОБА_3 в дохід державного бюджету судовий збір в розмірі 605,60 грн. 60 коп.
Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_2 – адвокат Студеняк О.С. подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення у частині відмови у задоволенні позовних вимог про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у позові у цій частині відсутні, так як матеріали справи переконливо свідчать про винну бездіяльність відповідача щодо виконання останнім батьківських обов`язків, що є безумовною підставою для позбавлення батьківських прав.
Рішенням суду у частині стягнення аліментів із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 сторонами не оскаржується і рішення суду у цій частині набрало законної сили відповідно до ст.. 273 ЦПК України.
Предметом перегляду у суді апеляційної інстанції є рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.
Встановлено, що 15 липня 2016 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_3 було укладено шлюб і від шлюбу народилась донька – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає із позивачем.
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У статті 18 цієї Конвенції визначено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.
За висновком органу опіки та піклування Оноківської сільської ради від 15 січня 2025 року орган опіки та піклування вважає, за недоцільне позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_5 ., ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Суд першої інстанції встановив обставини не проживання батька разом з дитиною, спілкування з матір`ю дитини, докази здійснення проплат до 2023 року відповідачем, повідомлення про обставини перешкоджання подальших дій зі спілкування та надання матеріальної допомоги.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Матеріали справи не містять доказів, які негативно характеризують особу відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Оскільки позбавлення батьківських прав є найвищим ступенем втручання у право на сімейне життя, яке має підтверджуватись належними і допустимими доказами, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що при розгляді справи не знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої доньки, без поважних причин залишив її без батьківської уваги та турботи шляхом відсутності спілкування з такою, є не доведеним, що поведінка відповідача є свідомим нехтуванням своїми батьківськими обов`язками, що не може свідчити про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.
При таких обставинах, суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, із посиланням на докази, оцінка яких відображена у рішенні суду, обґрунтовано відмовив у задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_4 у частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 .
Рішення суду в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.
Мирова угода від 15.08.2025 року подана на затвердження судом між сторонами, щодо підтвердження врегулювання всіх питань, що стосується стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та позбавлення батьківських прав, сторони для затвердження її судом апеляційної інстанції у судове засідання не з`явилися і після відкладення розгляду справи позивачка ОСОБА_1 подала заяву про залишення поданою нею апеляційну скаргу без розгляду і судова колегія до уваги не приймає, так як відповідно до ч 4 ст. 364 ЦПК України суд закриває апеляційне провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, а не залишення такої без розгляду.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, судова колегія 

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця - адвокатка Студеняк Оксана Станіславівна залишити без задоволення.  
Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 03 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 26 березня 2026 року.

Головуючий: (підпис)
Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом: Г.Г.СОБОСЛОЙ