Справа № 127/37077/25
Провадження № 22-ц/801/957/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року	Справа № 127/37077/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Міхасішина І. В., Стадника І. М.
Секретар: Закернична А. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент - Банк» 
на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2026 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Заочне рішення ухвалив суддя Сичук М. М.
Заочне рішення ухвалено у відсутності сторін у м. Вінниця 
Повний текст рішення складено 26 січня 2026 року,

Встановив:
У листопаді 2025 року АТ «А - Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за договором від 26 квітня 2023 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 квітня 2023 року відповідач приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, на підтвердження чого підписала відповідну анкету-заяву. 
Підписанням анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір. 
Відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 
У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем станом на 26 листопада 2025 року, позивач нарахував заборгованість за кредитом у розмірі 115 995,21 грн., з яких: 86 853,68 грн. заборгованість за кредитом, 29 141,53 грн. заборгованість по відсоткам, які просив стягнути з відповідача на свою користь. Крім того, просив стягнути з відповідача на свою користь судовий збір у розмірі 2422,40 грн. 
Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2026 року позов АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26 квітня 2023 року в розмірі 86 853,68 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» судовий збір у розмірі 1813,82 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач АТ «А - Банк», пославшись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог, задовольнити позовні вимоги банку про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у повному обсязі, а також стягнути судові витрати пов`язані з поданням апеляційної скарги в розмірі судового збору.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що посилання суду на відсутність підпису позичальника на Умовах і Правилах надання банківських послуг та Тарифах спростовуються тим, що відповідач фактично прийняв пропозицію до укладення договору дією та сплатою періодичних платежів, згідно до ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦПК України. Крім того, судом першої інстанції не враховано, що позивачем додано до позовної заяви не тільки Тарифи з сайту банку, а і Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка, та багато іншого, який підписаний боржником, тому застосуванню підлягала правова позиція викладена в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду № 284/157/20 від 02 грудня 2020 року, а не постанова Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 застосована судом. 
Також судом не враховано, що відповідач підписала заяву та паспорт споживчого кредиту за допомогою електронного підпису, у яких її повідомлено про основні умови користування з використанням кредитної картки і в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка тощо. 
Відповідач ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не надала.
У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв чи клопотань до суду не надали.
В апеляційній скарзі позивач АТ «А-Банк» просив здійснити розгляд справи за відсутності його представника.
За таких обставин апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 26 квітня 2023 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку. Підписанням анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір. Відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Згідно інформації, викладеній в заяві-анкеті, відповідач підтвердила, що вона погоджується із тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та користування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.
Банк, звертаючись до суду з позовом, надав анкету-заяву від 26 квітня 2023 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, які підписані відповідачем, Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «АТБ», розрахунок заборгованості за договором, а також витяги з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена», довідку за картами, про відкриття відповідачу рахунку в А-Банк №26200415569093 та отримання карток, строк дії, довідку за лімітами.
Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість відповідача станом на 26 листопада 2025 року, складає заборгованість за кредитом у розмірі 115 995,21 грн., з яких: 86 853,68 грн. заборгованість за кредитом, 29 141,53 грн. заборгованість по відсоткам.
Задовольняючи позовні вимоги частково та відмовляючи у стягненні заборгованості за відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсотки за користування кредитом, оскільки таких положень, підписана відповідачем Анкета-заява від 26 квітня 2023 року не містить. Відтак у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь банку 29 141,53 грн. заборгованості по відсоткам необхідно відмовити, а тому з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 86 853,68 грн. 
Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Згідно частини другої статті 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У справі, яка переглядається, встановлено, що 26 квітня 2023 року ОСОБА_1 за допомогою власноручного (цифрового) підпису підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк», яка в свою чергу містить її персональні дані.
Підписанням цієї заяви ОСОБА_1 , підтвердила та погодилася, що зокрема, дана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-БАНК», що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua, між нею та АТ «А-БАНК» становлять договір про надання банківських послуг умови якого їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; умови, передбачені ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», визначені в договорі; засвідчила генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися нею для вчинення правочинів та платіжних операцій, визнала, що УЕП є аналогом власноручного підпису.
26 квітня 2023 року між сторонами укладено кредитний договір у формі заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, відповідно до якого відповідачеві відкрито поточний рахунок та встановлено на нього кредитний ліміт.
За змістом цієї заяви ОСОБА_2 , діючи на підставі особистого волевиявлення, підписуючи цю заяву, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг становлять договір, просила відкрити їй поточний рахунок та встановити кредитний ліміт на погоджених між сторонами умовах. Зокрема, п. 4 передбачено – кредитування рахунку.
Вказана заява містить такі істотні умови кредитування: вид кредиту – кредитний ліміт на поточний рахунок; тип кредиту – кредитування рахунку; мета кредиту – споживчі цілі; пільговий період користування кредитним лімітом становить 62 днів за ставкою 0,000001%; у разі виходу з пільгового періоду на кредит нараховуватимуться проценти за ставкою 3,4% на місяць (п. 6). Строк кредитування (строк дії кредитної лінії) - 240 місяців (п. 7). Обсяг відповідальності позичальника за неналежне виконання умов договору визначений у п. 9, зокрема при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовується ставка у розмірі 6,8% у місяць, яка нараховується на суму загальної заборгованості (п. 9.1).
Також, 26 квітня 2023 року ОСОБА_2 шляхом накладення електронного підпису, який перевіряється за допомогою відкритого ключа підписала паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «АТБ».
У позовній заяві банк просив, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримала в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, у стягненні котрих судом першої інстанції відмовлено.
Вирішуючи питання щодо правомірності нарахування вказаних складових заборгованості колегія суддів зазначає таке.
В анкеті-заяві позичальника від 26 квітня 2023 року процентна ставка не зазначена.
Посилання позивача на Умови та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», які розміщені на сайті https://a-bank.com.ua в обґрунтування права вимоги в частині нарахування відсотків апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Доданий до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» не підписаний ОСОБА_2 .
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву від 26 квітня 2023 року, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірі і порядку нарахування.
У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://a-bank.com.ua/terms) можуть змінювалися самим банком, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
У зв`язку з відсутністю доказів про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», наданий банком витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг у АТ «Акцент-Банк» не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Надані АТ «А-Банк» Умови та Правила надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги та не надав належної правової оцінки доданій до матеріалів справи заяві щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 26 квітня 2023 року, яка підписана відповідачем ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 6 заяви пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів за ставкою 0,000001 %, у разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватись процентна ставка 3,4% на місяць. 
Отже, договірні правовідносини сторін зафіксовані у анкеті-заяві позичальника, в заяві щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, в паспорті споживчого кредиту «Кредитна картка «АТБ», які є складовими укладеного сторонами договору і врегульовують спірні правовідносини, тому проценти за користування кредитом, що виходить за межі пільгового періоду в 62 дні (3,4 % на місяць), підлягають стягненню із відповідача на користь банку.
З розрахунку заборгованості та виписки по картці вбачається, що ОСОБА_1 періодично здійснювала платежі на погашення кредиту, однак внесені кошти у подальшому знову використовувала. За наданим розрахунком, кредитодавцем – банком нараховані проценти до 01 листопада 2025 року, тобто в межах строку дії кредитного договору - строку дії емітованої банком кредитної картки, за фіксованою ставкою 40,8% річних.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «А-Банк» заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 29 141,53 грн.
Згідно пункту 3 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Отже рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом, як таке, що прийняте судом без належної оцінки наявних доказів та невідповідністю висновків викладених у рішенні, обставинам справи, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення вказаної вимоги.
Частиною 1, 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку з задоволенням позовних вимог та задоволенням вимог апеляційної скарги, відповідно до положень ст. 141, підпунктів «б» і «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог, вважає за необхідне збільшити розмір судового збору, стягнутого з відповідача на користь позивача за подачу позовної заяви з 1813,82 грн. до 2422,40 грн. 
Що стосується розподілу судових витрат зі сплати судового збору за перегляд справи у суді апеляційної інстанції, варто зазначити наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з апеляційною скаргою позивач АТ «Акцент - Банк» сплатив судовий збір у розмірі 3633,60 грн. (а. с. 69).
Відповідно до п. 1.1. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою, встановлено ставку судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до п 1.6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
З урахуванням того, що позивачем оскаржувалось рішення у частині відмови у стягненні відсотків у сумі 29 141,53 грн, що становить 25,1 % від ціни позову, а апеляційну скаргу подано через підсистему «Електронний суд», то за подання апеляційної скарги на рішення суду до сплати підлягав судовий збір за вимогу майнового характеру у розмірі 726,72 грн. а не 3633,60 грн.
З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ «А-Банк» слід стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у сумі 726,72 грн. у суді апеляційної інстанції.
На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд 
Постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.
Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2026 року в частині відмови у стягненні заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 29 141,53 грн. скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовну вимогу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 29 141,53 грн.
Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2026 року в частині стягнення судових витрат змінити, збільшити розмір стягнутого з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судового збору, сплаченого за подачу позовної заяви з 1813,82 грн. до 2422,40 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судовий збір за подання апеляційної скарги розмірі 726,72 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий	М. В. Матківська  	
Судді	І. В. Міхасішин  	
  	І. М. Стадник