ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року Чернігів Справа № 620/1224/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Дубіної М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

У С Т А Н О В И В:

03.02.2026 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом, у якому просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі – ГУ ПФУ в Полтавській області) від 15.12.2025 № 253950014152 про відмову їй в призначенні пенсії; 
зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон № 1788-ХІІ) в редакції, яка діяла до прийняття Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі – Закон № 213-VІІІ), з врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018 (746/15), зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 та до страхового стажу періоди роботи з 27.02.1993 по 31.01.2014, з 28.02.2014 по 08.12.2025 у подвійному розмірі на підставі статті 60 Закону № 1788-ХІІ, з 08.12.2025. 
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує на протиправність оспорюваного рішення ГУ ПФУ в Полтавській області, яким їй відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із недосягненням пенсійного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) всупереч рішенню Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, яким визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема положення стаття 13 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі – Закон №213-VIII) та визначено, що застосуванню підлягають стаття 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом №213-VIII, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах», а також у зв`язку із протиправним незарахуванням до пільгового стажу відповідачем періодів її роботи за списком № 2.
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Дубіної М.М. від 04.02.2026 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на вказану позовну заяву.
Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Суд, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.12.2025, маючи повних 51 рік, звернулася територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ. Разом з заявою були надані всі необхідні документи, в тому числі, довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, висновки про результати атестації робочих місць.
Вказана заяви позивачки була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Полтавській області та прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії від 15.12.2025 № 253950014152.
Підставою для відмови у призначенні пенсії відповідач мотивував тим, що у позивачки відсутнє право на призначення дострокової пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, у зв`язку з відсутністю пільгового стажу та з поданням документів раніше встановленого законодавством терміну; вказано, що з аналізу наданих документів для призначення пенсії на пільгових умовах встановлено, що страховий стаж на дату подачі заяви становить 36 років 1 місяць 23 дні, якого достатньо для призначення пенсії; пільговий стаж відсутній; зазначено, що до уваги не взято пільгову довідку від 20.08.2025 № 1248, оскільки: відсутнє посилання на постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 16.01.2003 № 36 (далі – постанова № 36); відсутнє доручення на право підпису старшого інспектора з кадрів Марії Бабко; в наказі про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці від 26.12.1994 № 56 відсутня інформація про проведення первинної атестації; - також в наказах про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці від 28.12.1999 № 27, від 24.12.2004 № 60-з, від 24.12.2008 № 58-з, зазначена посада «чергової медсестри», що не відповідає даним трудової книжки «медична сестра, медсестра стаціонару».
ОСОБА_1 , вважаючи таке рішення про відмову в призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах протиправним, звернулась до суду з цим позовом.
Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах за Списком №2 визначені статтею 114 Закону № 1058-IV та статтею 13 Закону № 1788-XII.
За змістом пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV в редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції Закону №213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Вказаним Законом №213-VІІІ збільшений раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, для жінок - з 50 років до 55 років.
Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII. За змістом пункту 3 резолютивної частини зазначеного рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону №1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах».
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішенням від 23.01.2020 №1-р/2020 зазначені положення Закону №1788-ХІІ, визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення цього рішення.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 встановлює право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 для жінок, які досягнули 50 років, за наявності стажу роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2.
Натомість Законом №1058-ІV передбачене право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 для жінок, які досягнули 55 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок.
У постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду вказує на наявність колізії між нормами Закону № 1788-XII з урахуванням рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-IV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років. Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»).
У постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Суд встановив, що на час звернення з заявою про призначення пенсії позивачка досягнула 51 річного віку, має страховий стаж – 36 роки 01 місяць 23 днів, що є достатнім для призначення пільгової пенсії відповідно до Закону №1788-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 за умови наявного необхідного пільгового стажу по списку № 2, оскільки до спірних правовідносин щодо призначення позивачці пенсії відповідач зобов`язаний був застосувати Закон №1788-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, а не Закон №1058-ІV.
Тож перевіряючи наявність чи відсутність у позивачки пільгового стажу по списку № 2 для визнання чи невизнання за нею права на пенсію на пільгових умовах за віком, щодо періодів її роботи з 27.02.1993 по 31.01.2014, з 28.02.2014 по 08.12.2025, суд враховує таке.
Так відповідно до абзацу тридцять шостого статті 1 Закону № 1058-IV страховий стаж – період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Згідно з абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж – період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац перший частини другої статті 24 Закону № 1058-IV.
Приписами абзацу першого частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Так, згідно пункту «а» частини третьої статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
В силу абзаців першого та другого пункту 1 розділу «Загальні положення» Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі – Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно абзацу першого пункту 3 розділу «Документи, що підтверджують стаж роботи» Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
З аналізу наведених норм вбачається, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж Позивачки є її трудова книжка, а додаткові дані для підтвердження трудового стажу можуть вимагатися лише у випадках, коли трудова книжка відсутня або в ній відсутній запис, або записи про періоди роботи є неправильними або неточними.
Так, на підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачкою була надана трудова книжка від 17.08.1992 серії НОМЕР_1 , яка у спірні періоди містить наступні записи, зокрема:
під номером 1 міститься запис про навчання у Ніжинському медичному училищі в період з 01.09.1989 по 01.07.1992, запис внесено на підставі диплому від 01.07.1992 серії НОМЕР_2 ;
під номером 2 міститься запис від 10.08.1992 про прийняття на посаду медичної сестри Ніжинського дитячого будинку-інтернату на 0,5 ставки, на підставі наказу від 10.08.1992 № 44 п.3;
під номером 3 міститься запис від 27.02.1993 про переведення на посаду медичної сестри, на підставі наказу від 26.02.1993 № 7;
під номером 4 міститься запис від 27.11.2002 про присвоєння першої кваліфікаційної категорії за спеціальністю медсестра стаціонару, на підставі наказу УОЗ Чернігівської міської ради від 27.11.2002 № 42а;
під номером 5 міститься запис від 28.02.2014 про присвоєння кваліфікаційної категорії зі спеціальності сестринська справа вища, на підставі наказу КМПНЛ № 2 від 28.02.2014 № 33;
під номером 6 міститься запис від 28.02.2014 про зміну назви посади з «медична сестра» на «сестра медична».
Крім того, для призначення пенсії позивачкою було надано до територіального орану Пенсійного фонду України разом із заявою довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 20.08.2025 № 1248, видану Ніжинським дитячим будинком-інтернатом, відповідно до якої Позивачка працювала повний робочий день в Ніжинському дитячому будинку-інтернаті і за період з 27.02.1993 (наказ від 26.02.1993 № 7) по 31.01.2014 за професією, посадою медична сестра;
за період з 28.02.2014 (наказ від 28.02.2014 № 15-к) по сьогоднішній день за професією, посадою сестра медична, виконувала: безпосередньо обслуговувала хворих (підопічних з порушеннями фізичного, інтелектуального розвитку та психічними розладами) як молодший спеціаліст з медичною освітою, що передбачено Списком № 2 розділ XXIV. Охорона здоров`я та соціальна допомога, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 код КП 3231 підстава ДК 003:2010; за період з 27.02.1993 по 20.08.2025 пільговий стаж складає 32 роки 5 місяців 16 днів.
Також у пільговій довідці зазначено, що атестація робочих місць за умовами праці проведена згідно наказів від 26.12.1994 № 56, від 28.12.1999 № 27, від 24.12.2004 № 60-з, від 24.12.2008 № 58-з, від 16.12.2013 № 55, від 29.06.2018 № 64-з, від 26.06.2023 № 57/з. Вказані накази наявні в матеріалах справи.
Згідно з довідкою про надання відпусток без збереження заробітної плати від 20.08.2025 № 1249, виданої Ніжинським дитячим будинком-інтернатом Бєловій Наталії Олександрівні під час роботи в Ніжинському дитячому будинку-інтернаті була надана відпустка без збереження заробітної плати: у період з 09.10.2014 по 16.10.2014 тривалістю 8 календарних днів (наказ від 18.09.2014 № 57-в).
Так, згідно із Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі – Порядок № 442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 атестація робочих місць проводиться на підприємствах, в організаціях, установах незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо вплинути на стан здоров`я працівників, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Приписами пункту 1.5 розділу 1 «Загальні положення» Порядку № 442 періодичність атестації встановлюється підприємством у колективному договорі, але не рідше одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника (власника) підприємства, організації.
Отже, своєчасність проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівника і не може обмежувати його право на отримання пенсії.
Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку № 442 строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 348/1079/17.
На підтвердження атестації робочого місця позивачки територіального органу Пенсійного фонду України було надано копію наказу Ніжинського дитячого будинку-інтернату по основній діяльності від 06.10.1994 № 46, яким наказано:
- провести атестацію робочих місць з шкідливими умовами праці по списку робочих місць № 2, підлягаючих атестації;
- скласти перелік робочих місць і посад, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 2 згідно законодавства про пенсійне забезпечення.
Наказом Ніжинського дитячого будинку-інтернату по основній діяльності «Про затвердження матеріалів по результатам атестації робочих місць, з шкідливими умовами праці» від 26.12.1994 № 56 віднесено професії середнього медичного та молодшого медичного персоналу безпосередньо обслуговуючих дітей до категорії із особливо шкідливими умовами праці: 1. фельдшер; 2. старша медична сестра; 3. медична сестра; 4. медсестра фізкабінету та ЛФК; 5. санітарка-палатна; 6. санітарка-ванщиця; 7. санітарка-прибиральниця.
Пунктом 2 наказу робітникам, які працюють за вище вказаними професіями середнього, молодшого медичного персоналу в Ніжинському дитячому будинку-інтернаті підтверджено право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 згідно з Законом № 1788-ХІІ.
Наказом Ніжинського дитячого будинку-інтернату по основній діяльності від 26.12.1999 № 25 «Про порядок проведення атестації робочих місць» було постановлено провести атестацію робочих місць для визначення переліку робочих місць, робіт, професій і посад із пільговим пенсійним забезпеченням, створити атестаційну комісію для проведення атестації робочих місць в Ніжинському дитячому будинку-інтернаті та встановити фактори і причини виникнення несприятливих умов праці, провести санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочих місцях персоналу дитячого будинку-інтернату.
Відповідно до пункту 2 витягу з наказу Ніжинського дитячого будинку-інтернату по основній діяльності «Про затвердження матеріалів по результатах атестації робочих місць із шкідливими умовами праці» від 28.12.1999 № 27 підтверджено перелік робочих місць та посад працюючих в Ніжинському дитячому будинку-інтернаті, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення: 1. фельдшер; 2. старша медсестра; 3. чергова медсестра; 4. медсестра фізкабінету та ЛФК; 5. санітарка-палатна;
6. санітарка-ванщиця; 7. санітарка-прибиральниця.
Слід зазначити, що Державною експертизою умов праці за результатами розгляду матеріалів атестації робочих місць за умовами праці, наданих Ніжинським дитячим будинком-інтернатом, встановлено, що чергова атестація робочих місць за умовами праці проведена у відповідності з вимогами нормативних документів по цьому питанню, за її результатами видано наказ від 28.12.1999 № 27, яким право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 підтверджено середньому та молодшому медичному персоналу, код професії 2260000г, а саме: фельдшеру, старшій медсестрі, черговим медсестрам, медсестрам фізкабінету та ЛФК, санітаркам палатним, санітаркам-ванщицям, санітаркам-прибиральницям.
У подальшому наказом Ніжинського дитячого будинку-інтернату по основній діяльності «Про порядок проведення атестації робочих місць» від 20.12.2004 № 58-з було постановлено провести атестацію робочих місць для визначення переліку робочих місць, робіт, професій і посад із пільговим пенсійним забезпеченням, створити атестаційну комісію для проведення атестації робочих місць в Ніжинському дитячому будинку-інтернаті та встановити фактори і причини виникнення несприятливих умов праці, провести санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочих місцях персоналу дитячого будинку-інтернату.
Згідно з пунктом 2 наказу Ніжинського дитячого будинку-інтернату по основній діяльності «Про затвердження матеріалів по результатах атестації робочих місць із важкими і шкідливими умовами праці» від 24.12.2004 № 60-з підтверджено перелік робочих місць та посад працюючих в Ніжинському дитячому будинку-інтернаті, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з статтею 13 Закону № 1788-ХІІ: - фельдшер; - старша медсестра; - медсестра ЛФК та фізкабінету; - чергова медсестра; - медсестра по догляду за важкохворими дітьми; - молодша медсестра (санітарка-палатна); - молодша медсестра (санітарка-прибиральниця); - молодша медсестра (санітарка-ванниця); - сестра-господиня.
Висновком щодо підтвердження права на пенсію на пільгових умовах Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації від 24.12.2004 № 14/7435 підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення працівникам установи у відповідності з наказом від 24.12.2004 № 60-з за результатами атестації робочих місць за професіями Списку № 2 розділ XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога» позиція 24г-2а – молодшим медичним сестрам (5132) та сестрі-господині (4131), позиція 24г-2б – фельдшеру (3221), старшій медичній сестрі (3231), медсестрі ЛФК та фізкабінету (3231), черговій медсестрі (3231), медсестрі по догляду за тяжкохворими дітьми (3231), як молодшим спеціалістам з медичною освітою.
Наказом Ніжинського дитячого будинку-інтернату по основній діяльності від 22.12.2008 № 56-з «Про порядок проведення атестації робочих місць» було постановлено провести атестацію робочих місць для визначення за її результатами перелік робочих місць, робіт, професій, посад з пільговим пенсійним забезпеченням та створити атестаційну комісію для проведення атестації робочих місць в Ніжинському дитячому будинку-інтернаті.
24.12.2008 комісією була проведена атестація робочих місць Ніжинського дитячого будинку-інтернату та відповідно до наказу директора будинку-інтернату по основній діяльності «Про затвердження матеріалів по результатах атестації робочих місць із важкими і шкідливими умовами праці» від 24.12.2008 № 58-з підтверджено перелік робочих місць та посад працюючих в Ніжинському дитячому будинку-інтернаті, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з статтею 13 Закону № 1788-ХІІ: фельдшер; старша медсестра; медсестра ЛФК та фізкабінету; чергова медсестра; медсестра по догляду за важкохворими дітьми; молодша медсестра (санітарка-палатна); молодша медсестра (санітарка-прибиральниця); молодша медсестра (санітарка-ванниця); сестра-господиня.
За результатами експертизи якості проведення чергової атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення згідно зі статтею 13 Закону № 1788-ХІІ, постанови № 36, за Списком № 2, при умові повної зайнятості працівників у шкідливих і важких умовах протягом робочого дня, розділ XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога» позиція 24г пункт г) працівникам, які безпосередньо обслуговують хворих у будинках-інтернатах для психічно хворих, дитячих будинках-інтернатах для розумово відсталих дітей системи соціального забезпечення – за професіями (посадами): молодша медична сестра (санітарка-палатна), код професії 5132; молодша медична сестра (санітарка-прибиральниця), код професії 5132; молодша медична сестра (санітарка-ванниця), код професії 5132; сестра господиня, код професії 4131; та молодшим спеціалістам з медичною освітою: фельдшер, код професії 3221; старша сестра медична, код професії 3231; чергова сестра медична, код професії 3231; сестра медична (ЛФК та фізкабінету), код професії 3231; сестра медична (по догляду за важкохворими дітьми), код професії 3231.
Відповідно до наказу Ніжинського дитячого будинку-інтернату по основній діяльності від 12.12.2013 № 52 «Про порядок проведення атестації робочих місць» постановлено провести атестацію робочих місць за умовами праці та визначити за результатами атестації робочих місць перелік робочих місць, робіт, професій, посад з пільговим пенсійним забезпеченням.
Наказом Ніжинського дитячого будинку-інтернату по основній діяльності від 16.12.2013 № 55 «Про затвердження матеріалів по результатах атестації робочих місць за умовами праці» , яким наказано підтвердити перелік робочих місць та посад працюючих в Ніжинському дитячому будинку-інтернаті, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення згідно зі статтею 13 Закону № 1788-ХІІ: - сестра господиня, - молодша медична сестра; молодші спеціалісти з медичною освітою: - сестра медична; - фельдшер; - сестра медична старша.
Затверджено перелік робочих місць та посад працюючих в Ніжинському дитячому будинку-інтернаті, що дають право на встановлення скороченої тривалості робочого тижня (36 годин на тиждень) відповідно до Переліку виробництв, цехів, професій і посад зі шкідливими умовами праці, робота яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України розділу 32 «Охорона здоров`я, освіта та соціальна допомога» від 21.02.2001 № 162 в ті дні, коли працівник фактично був зайнятий в цих умовах протягом всього скороченого робочого часу, встановленого для працівників цих виробництв, цехів, професій, і посад (пункт 7 Порядку застосування Переліку виробництв, цехів, професій і посад зі шкідливими умовами праці, робота яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 23.03.2001 № 122): - сестра медична, - фельдшер, - сестра медична старша, - сестра-господиня; - молодша медична сестра, - сестра медична з дієтичного харчування, - культорганізотор, - інструктор з праці, - сестра медична з лікувальної фізкультури, - сестра медична з масажу, - сестра медична з фізіотерапії, - перукар, - лікар-психіатр, - лікар-педіатр, -лікар-терапевт.
Крім того, за результатами атестації робочих місць за роботу у шкідливих умовах праці, відповідно наказу по закладу від 16.12.2013 № 55 підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення згідно зі статтею 13 Закону № 1788-ХІІ, постанови № 36, за Списком № 2, при умові повної зайнятості (не менше 80%) правників у шкідливих і важких умовах праці протягом робочого дня, розділ XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога» підрозділ «Працівникам, які безпосередньо обслуговують хворих», позиція 24г – у будинках-інтернатах для психічно хворих, дитячих будинках-інтернатах для розумово відсталих дітей системи соціального забезпечення – за професіями (посадами): молодша медична сестра, код професії 5132; сестра господиня, код професії 4131; та фельдшер, код професії 3221; сестра медична (старша), код професії 3231; сестра медична, код професії 3231 – як молодшим спеціалістам з медичною освітою, дані обставини підтверджуються висновком Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації за результатами експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці від 13.01.2014 № 08-27/188.
В подальшому право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість на яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах підтверджене за професіями (посадами) сестра медична на підставі наказів Ніжинського дитячого будинку-інтернату від 29.06.2018 № 64-з, від 26.06.2023 № 57/з.
Тобто у періоди роботи позивачки на посадах «медична сестра» та «чергова медсестра» роботодавцем згідно із вимог законодавства проводилась атестації цих робочих місць за умовами праці позивачки.
До того ж суд наголошує на тому, що навіть за умови непроведення чи несвоєчасного проведення атестації цих робочих місць за умовами праці, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII.
При цьому, суд відхиляє доводи відповідача стосовно зазначення в наказах про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці від 28.12.1999 № 27, від 24.12.2004 № 60-з, від 24.12.2008 № 58-з, посади «чергової медсестри», що не відповідає даним трудової книжки «медична сестра, медсестра стаціонару» є безпідставним, оскільки код посади 3231 «медична сестра» та «чергова медсестра» співпадають, та належать до посад молодших спеціалістів з медичною освітою.
Отже, позивачкою надані відповідачу документи, які підтверджують здійснення атестації її робочого місця, а твердження щодо відсутності інформації про проведення первинної атестації в наказі про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці від 26.12.1994 № 56 є безпідставним, оскільки первинна атестацію була проведена в межах 5-річного строку після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць.
Так, з трудової книжки позивачки видно, що у період з 27.02.1993 по 31.01.2014, з 28.02.2014 по 08.12.2025 вона працювала на посаді «медична сестра», «сестра медична».
Професії за якими позивачка працювала у спірні періоди віднесені до Списків № 2 виробництв, цехів, професій і посад, на роботах з шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, які затверджені:
постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 (Розділ 22600000 XXIV «Заклади охорони здоров`я та соціального забезпечення», позиція 2260000в у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних установах та відділенням будинків дитини:
2260000в молодший медичний персонал;
2260000в середній медичний персонал);
постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 (Розділ XXIV «Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення», позиція 2260000г у будинках-інтернатах для психічно хворих, дитячих будинках-інтернатах для розумово відсталих дітей системи соціального забезпечення:
2260000г середній медичний персонал;
2260000г молодший медичний персонал);
постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 (Розділ XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога», позиція 24г у будинках-інтернатах для психічно хворих, дитячих будинках-інтернатах для розумово відсталих дітей системи соціального забезпечення, 24г молодші спеціалісти з медичною освітою), постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 (Розділ XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога», молодші спеціалісти з медичною освітою).
При цьому, гідно з пунктом 23 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).
Як вбачається з довідки Ніжинського дитячого будинку-інтернату 20.08.2025 №1248, то така підписана посадовими особами, а саме директором, старшим інспектором з кадрів та головним бухгалтером, а також містить відтиск печатки установи.
Отже, неврахування відповідачем вказаної довідки через відсутність підпису інспектора кадрів є безпідставним.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачка у спірні періоди з 27.02.1993 по 31.01.2014, з 28.02.2014 по 08.12.2025 виконувала роботу, яка дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списом № 2, проте ГУ ПФУ в Полтавській області протиправно не зарахував його, що є порушенням конституційного права позивачки на її пенсійне забезпечення, та відповідно, має бути зарахований.
Таким чином, висновки відповідача про відсутність у позивачки, яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 51 років, за наявності достатніх страхового стажу та пільгового стажу по списку № 2, права на пенсію на пільгових умовах за віком у зв`язку з недосягнення нею 55-річного пенсійного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, та пільгового стажу, є безпідставними.
Суд зазначає, що у пункті 54 Рішення у справі Пічкур проти України ЄСПЛ також зазначив про порушення статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що в цьому випадку є порушення конституційних прав позивачки на отримання належного пенсійного забезпечення.
Тому, рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 15.12.2025 № 253950014152 про відмову позивачці в призначенні пенсії, є таким, що не відповідає критеріям, наведеним у статті 19 Конституції України та статті 2 КАС України, у зв`язку із чим є протиправним та підлягає скасуванню. 
При цьому, щодо вимоги позивачки про зарахування до страхового стажу періодів її роботи з 27.02.1993 по 31.01.2014, з 28.02.2014 по 08.12.2025 у подвійному розмірі на підставі статті 60 Закону № 1788-ХІІ, суд зазначає, що згідно вказаної нормою Закону № 1788-ХІІ робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Слід зазначити, що Ніжинський дитячий будинок-інтернат є соціально-медичною установою, де на постійній основі (понад 6 місяців) або тимчасово (до 6 місяців) проживають діти віком від 4 до 18 років та молодь віком від 18 до 35 років, з вадами фізичного та/або розумового розвитку та психічними розладами, які потребують стороннього догляду, побутового і медичного обслуговування, освітніх та реабілітаційних послуг.
При цьому чинне законодавство не містить визначення закладу з надання психіатричної допомоги.
Відповідно до Переліку закладів охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 № 385 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.11.2002 № 892/7180, заклад з надання психіатричної допомоги відноситься до багатопрофільних лікарняних закладів (підпункт 1.1.1 пункт 1 цього Переліку).
Відповідно до пункту 22 Пояснень до Переліку закладів охорони здоров`я, заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.
Абзацами четвертим, п`ятим, сьомим статті 1 Закону України від 22.02.2000 № 1489-III «Про психіатричну допомогу» (далі – Закон № 1489-ІІІ) визначено терміни, які вживаються в такому значенні:
психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин;
фахівець - медичний працівник (лікар, медична сестра, фельдшер), психолог, соціальний працівник та інший працівник, який має відповідну освіту та спеціальну кваліфікацію і бере участь у наданні психіатричної допомоги;
заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.
З аналізу Переліку закладів охорони здоров`я, лікарських посад, посад фармацевтів, посад фахівців з фармацевтичною освітою, посад професіоналів у галузі охорони здоров`я, посад фахівців у галузі охорони здоров`я, посад професіоналів з вищою немедичною освітою у закладах охорони здоров`я та посад професіоналів з вищою немедичною освітою, залучених до надання реабілітаційної допомоги у складі мультидисциплінарних реабілітаційних команд в закладах охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 № 385, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.11.2002 № 892/7180, також слідує, що він не містить визначення закладу з надання психіатричної допомоги, лише визначає, що це заклад є багатопрофільним лікарняним закладом (підпункт 1.1.1 пункт 1 цього Переліку).
Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1489-ІІІ психіатрична допомога надається закладами з надання психіатричної допомоги всіх форм власності, а також лікарями-психіатрами за наявності ліцензії, отриманої відповідно до законодавства. Психіатрична допомога особам віком до 18 років у закладах з надання психіатричної допомоги надається окремо від повнолітніх осіб. Медичні працівники, інші фахівці для допуску до роботи з особами, які страждають на психічні розлади, повинні пройти спеціальну підготовку та підтвердити свою кваліфікацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1-3 Типовим положенням про психоневрологічний інтернат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 № 957 (далі - Положення № 957), психоневрологічний інтернат (далі - інтернат) є стаціонарним інтернатним закладом для соціального захисту, що утворюється для тимчасового або постійного проживання/перебування осіб із стійкими інтелектуальними та/або психічними порушеннями, які за станом здоров`я потребують стороннього догляду, соціально-побутового обслуговування, надання медичної допомоги, соціальних послуг та комплексу реабілітаційних заходів і яким згідно з висновком лікарської комісії за участю лікаря-психіатра не протипоказане перебування в інтернаті. Інтернат утворюється, реорганізується та ліквідується за рішенням місцевого органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування (далі - засновник). У своїй діяльності інтернат керується Конституцією та законами України, Конвенцією про права осіб з інвалідністю, актами Президента України, Кабінету Міністрів України та Мінсоцполітики, іншими нормативно-правовими актами, а також цим Положенням.
Відповідно до пунктів 5-7 Положення № 957 основними завданнями інтернату є:
- забезпечення прав та інтересів підопічних, створення належних умов для проживання/перебування, соціально-побутового обслуговування, денної зайнятості (заняття творчістю, дозвілля, навчання, добровільна праця тощо) та надання медичної допомоги підопічним;
- надання соціальних послуг підопічним (стаціонарний догляд, соціальна реабілітація, представництво інтересів);
- проведення комплексу реабілітаційних заходів відповідно до індивідуального плану реабілітації, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики.
За інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності Ніжинського дитячого будинку-інтернату за КВЕД є 87.20 - «Надання послуг догляду із забезпеченням проживання для осіб з розумовими вадами та хворих на наркоманію».
Розділ 87 за КВЕД включає надання догляду, у тому числі догляду медсестер, нагляд або інші послуги пацієнтам, які проживають у лікувальному закладі. 
Клас 87.20 включає надання послуг догляду із забезпеченням проживання (але неліцензований лікарняний догляд) за особами з розумовими вадами, психічними захворюваннями та хворими на наркоманію. Такі заклади надають пансіон, харчування, нагляд та консультації та деяку медичну допомогу.
Цей клас включає діяльність: установ з лікування алкоголізму та наркоманії; психіатричних реабілітаційних закладів; будинків для осіб з емоційними порушеннями; установ для розумово відсталих осіб; будинків для реабілітації психічного здоров`я; надання послуг з догляду, проживання та лікування пацієнтам із психічними захворюваннями та хворим на наркоманію.
Таким чином, враховуючи вид діяльності та основні завдання Ніжинського дитячого будинку-інтернату, а також наведені у абзаці четвертому статті 1 Закону № 1489-ІІІ визначення психіатричної допомоги та відсутність виключного переліку психіатричних закладів охорони здоров`я, вказаний заклад можна віднести до психіатричних закладів охорони здоров`я.
За правилами статті 60 Закону № 1788-ХІІ та в силу приписів пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV період роботи у психіатричному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 20.04.2022 у справі № 214/3705/17 та від 27.04.2023 у справі № 160/14078/22.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позивачка набула права на зарахування спірних періодів роботи з 27.02.1993 по 31.01.2014, з 28.02.2014 по 08.12.2025, які надають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону № 1788-ХІІ.
Відповідачем не зараховано до пільгового стажу вказані періоди через недоліки в оформленні довідки, що є необґрунтовано та безпідставно, оскільки визначені в оскаржуваному рішенні недоліки не спростовують факту того, що позивачка протягом спірних періодів виконувала роботу, яка віднесена до Списку № 2.
Слід також зазначити, що позивачка не може нести відповідальність за помилки, допущені адміністрацією підприємства при оформленні довідки.
Верховний Суд, зокрема у постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 дійшов висновку, про те, що перевірка достовірності виданих документів покладається на Пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
Крім того, відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 21.12.2022 № 28-2) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 41/26486 Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.
Вказані положення кореспондуються з положеннями частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV.
Відтак, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, відповідач таким правом не скористалися.
Згідно пункту 1 частини першої статті 45 Закон № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Частиною третьою статті 46 Конституції України та частиною другою статті 7 Закону № 1058-IV визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Суд зазначає, що частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд зазначає, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Ухвалюючи таке рішення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі «ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.
Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).
Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.
Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).
Отже, вік позивачки понад 50 років, страховий стаж складає більше 36 років, пільговий стаж роботи за Списком № 2 – 32 роки 8 місяців 16 днів, звернулася з заявою про призначення пенсії 08.12.2025, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» стаття 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції, яка діяла до ухвалення Закону № 213-VІІІ, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018 (746/15), з 08.12.2025.
У зазначеному випадку, задоволення позовних вимог щодо зобов`язання призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, яка діяла до ухвалення Закону №213-VIII з 08.12.2025, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 та до страхового стажу періоди роботи з 27.02.1993 по 31.01.2014, з 28.02.2014 по 08.12.2025 у подвійному розмірі на підставі статті 60 Закону № 1788-ХІІ, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішено.
Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд дійшов висновку, про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як видно з наявної у матеріалах справи квитанції від 02.02.2025 № 2202452939 позивачкою під час звернення з цим позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 1085, 00 грн, тому поверненню позивачці за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають судові витрати у розмірі 1085, 00 грн.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 15.12.2025 № 253950014152 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до прийняття Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018 (746/15), зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 та до страхового стажу періоди роботи з 27.02.1993 по 31.01.2014, з 28.02.2014 по 08.12.2025 у подвійному розмірі на підставі статті 60 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення», з 08.12.2025. 
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі у розмірі 1085, 00 грн, сплаченого згідно із квитанцією від 02.02.2025 № 2202452939. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач – ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ).
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (місцезнаходження юридичної особи: вул. Гоголя, буд. 34, м. Полтава, Полтавська область, 36600; унікальний ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13967927). 

Суддя Марія ДУБІНА