ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року	Львів	Справа № 380/15702/24 пров. № А/857/1689/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді: Гуляка В.В. 
суддів: Ільчишин Н.В., Матковської З.М.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Львівської митниці, 
на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року (суддя –Хома О.П., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м. Львів, дата складання повного тексту – не зазначено), 
в адміністративній справі №380/15702/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Лео Трейдінг” до Львівської митниці, 
про визнання протиправними та скасування рішень,

встановив:

У липні 2024 року позивач ТОВ “Лео Трейдінг” звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Львівської митниці, в якому просив визнати протиправними та скасувати: - рішення Львівської митниці про коригування митної вартості №UA209000/2024/000057/2 від 02.02.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2024/000086; - рішення Львівської митниці про коригування митної вартості №UA209000/2024/400042/2 від 22.02.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2024/000146; - рішення Львівської митниці про коригування митної вартості №UA209000/2024/400047/2 від 05.03.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2024/000191; - рішення Львівської митниці про коригування митної вартості №UA209000/2024/400068/2 від 09.05.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2024/000359; - рішення Львівської митниці про коригування митної вартості №UA209000/2024/400070/2 від 09.05.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2024/000365. Також позивач просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 14534,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу, розрахунок яких буде здійснено згідно ст.134 ч.4 КАС України та подано до суду відповідно до ст.139 ч.7 КАС України. 
Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Просив у задоволенні позову відмовити. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано рішення Львівської митниці про коригування митної вартості №UA209000/2024/000057/2 від 02.02.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2024/000086. Визнано протиправними та скасовано рішення Львівської митниці про коригування митної вартості №UA209000/2024/400042/2 від 22.02.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2024/000146. Визнано протиправними та скасовано рішення Львівської митниці про коригування митної вартості №UA209000/2024/400047/2 від 05.03.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2024/000191. Визнано протиправними та скасовано рішення Львівської митниці про коригування митної вартості №UA209000/2024/400068/2 від 09.05.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2024/000359. Визнано протиправними та скасовано рішення Львівської митниці про коригування митної вартості №UA209000/2024/400070/2 від 09.05.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2024/000365. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 14534,40 грн. судових витрат. 
До суду першої інстанції 12.12.2024 надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу у розмірі 15000 грн, заявлених при подачі позовної заяви. 
Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 заяву про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено частково. Стягнуто з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань в користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛЕО ТРЕЙДІНГ” 7500 грн судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу. 
З цим додатковим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. Апелянт вважає, що оскаржене додаткове рішення суду прийняте з порушенням норми матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а обставини, які мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, були недоведеними належними та допустимими доказами, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому це додаткове рішення підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що дана справа є адміністративною, вона типова і щодо такої категорії справ існує безліч правових висновків Верховного Суду. А така послуга як аналіз документів є складовою частиною послуги підготовка позовної заяви та штучно виділена для збільшення розміру вартості правової допомоги. Більше того, представником позивача вже неодноразово були подані позовні заяви у даній категорії, в тому числі з позивачем (клієнтом) «Лео Трейдінг». Вважає скаржник, що дана категорія справи не є складною, а написання позовної заяви не вимагало значної юридичної і технічної роботи, зокрема не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складеність процесуальних документів не є важкими для такого високого розміру гонорару. З наданого позивачем розрахунку сум гонорару за надану професійну правничу допомогу вбачається, що сума, яку представник позивача просить відшкодувати як витрати позивача на професійну правничу допомогу, взагалі не співмірні із даною категорією спору та виконаною адвокатом роботою. Зважаючи на наведене, сума, яку визначив суд на відшкодування як витрати позивача на професійну правничу допомогу, не співмірні із даною категорією спору та виконаною адвокатом роботою, а відповідно судом не враховано вимог ст.134 КАС України. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене додаткове рішення суду від 17.12.2024 та ухвалити нове рішення, яким зменшити суму витрат на правничу допомогу. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення. 
Так, згідно з ч.1 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. 
Отже, однією з підстав для ухвалення додаткового судового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати. 
Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Матеріалами справи підтверджено, що розгляд справи завершено ухваленням 09.12.2024 року у справі Львівським окружним адміністративним судом рішення, яким позов задоволено повністю, результат якого наведено в описовій частині цієї постанови. 
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. 
Так, за положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. 
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, проведення експертизи, підготовки справи до розгляду зокрема, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. 
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги та витрат на підготовку експертного висновку, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані відповідні договори про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), на проведення судових експертиз, експертних досліджень та надання інших послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, проведенням експертизи, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). 
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. 
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Аналогічні правила застосовуються до визначення витрат на проведення експертизи та залучення експерта. 
У розглядуваній справі судом встановлено, що представником позивача направлено суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу. Сума таких витрат складає 15000,00 грн.. 
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано наступні документи (їх копії): договір про надання правової допомоги № б/н від 20.06.2023; додаткову угоду № 10 від 22.08.2024 до договору про надання правової допомоги № б/н від 20.06.2023; акт надання послуг № 10 від 01.11.2024; платіжну інструкцію № 1107 від 01.11.2024; витяг з ЄДР АБ «Анни Крамар»; ордер на надання правничої допомоги. 
У поданій позовній заяві позивач по справі просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на його користь понесені ним витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу, розрахунок яких буде здійснено згідно ч.4 ст.134 КАС України та подано до суду відповідно до ч.7 ст.139 КАС України. 
Суд встановив, що професійна правова допомога позивачу надавалася адвокатським бюро “Анни Крамар” на підставі договору про надання правової допомоги від 20.06.2023 і додаткової угоди №10 до договору від 20.06.2023. 
Вид наданих позивачу послуг професійної правової допомоги, їх тривалість та вартість підтверджується актом №10 від 01.11.2024 виконаних робіт (наданих послуг) за договором від 20.06.2023, відповідно до якого витрати на правничу допомогу адвоката становлять 15000 грн та включають аналіз документів клієнта, вивчення актуальної судової практики в аналогічних спорах, вибір правової позиції, консультація клієнта, підготовка та подача позовної заяви разом з додатками до суду та складання відповіді на відзив по справі №380/15702/24. 
Оплата послуг за правову допомогу згідно з договором про надання правової допомоги від 20.06.2023 здійснена в розмірі 15000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 01.11.2024 №1107. 
Додані до матеріалів справи документи підтверджують надання адвокатським бюро “Анни Крамар” професійної правової допомоги ТзОВ “Лео Трейдінг” на підставі договору про надання правової допомоги, а акт виконаних робіт (наданих послуг) від 01.11.2024 та платіжні документи підтверджують понесення позивачем витрат на правову допомогу. 
Судом встановлено, що зазначеним Актом детально визначено, що Адвокатом надано на користь Клієнта та підлягають оплаті наступні послуги: вивчення актуальної судової практики в аналогічних спорах, вибір правової позиції, консультація клієнта, підготовка та подача позовної заяви разом з додатками до суду та складання відповіді на відзив по справі. 
Суд враховує, що спір у справі виник щодо п`яти рішень відповідача про коригування митної вартості та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. 
Суд першої інстанції при ухваленні додаткового рішення з урахуванням наданих позивачем доказів, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи конкретні обставини справи та зміст виконаних послуг, вважав за доцільне зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу та покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції в сумі 7500,00 грн. В задоволенні решти суми витрат на професійну правничу допомогу відмовити. 
При цьому суд першої інстанції врахував, що дана справа є типовою, Єдиний державний реєстр судових рішень містить значну кількість судових рішень щодо справ у аналогічних правовідносинах та відповідно до частини шостої статті 12 КАС України є справою незначної складності, що зумовило її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, зазначаючи, що вказаний розмір витрат позивача на правничу допомогу, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану учасників справи, є співмірним зі складністю справи та обсягом виконання відповідних робіт, враховуючи значний обсяг матеріалів (7,5 год. х 1000 грн.), що не спростовано відповідачем, а тому вказаний розмір має бути стягнутий з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань. 
В апеляційній скарзі відповідач не обґрунтував належним чином заперечення щодо визначеного судом першої інстанції розміру витрат на професійну правничу допомогу. 
Колегія суддів вважає, що матеріалами справи в безспірному порядку підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат по оплаті професійної правничої допомоги при вирішенні Львівським окружним адміністративним судом цієї справи №380/15702/23. 
З урахуванням встановленого, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення без змін додаткового рішення суду у справі, яке ухвалене у відповідності до норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не містять обґрунтованих підстав для його скасування. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Львівської митниці – залишити без задоволення. 
Додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року в адміністративній справі №380/15702/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Лео Трейдінг” до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	З. М. Матковська