Справа № 347/233/26
Провадження № 2/347/440/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Косів
Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі: 
Головуючої-судді: Крилюк М.І.
секретаря : Лазорик Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит - Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

В С Т А Н О В И В:
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позовні вимоги мотивовані тим, що 07.10.2023 року між фізичною особою ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» було укладено Договір про споживчий кредит № 100970411 (далі – Кредитний договір). Згідно з його умовами Відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом, комісій та можливих штрафних санкцій.
Відповідно до графіка сплати кредитних коштів Відповідач не здійснив оплату кредитних коштів, комісії та процентів у строки, визначені договором. Кредитодавець свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу кредит у погодженій сумі, що підтверджується платіжним дорученням.
Пунктом 7.1 Кредитного договору встановлено, що договір набирає чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін – з моменту перерахування кредитних коштів на картковий рахунок позичальника, і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Договір був укладений в електронній формі відповідно до вимог законодавства України, зокрема законів України «Про споживче кредитування», «Про електронну комерцію» та «Про електронні документи та електронний документообіг». Відповідач зареєструвався в інформаційно-комунікаційній системі Кредитодавця, створив особистий кабінет, вказав банківську картку для зарахування коштів та пройшов електронну ідентифікацію шляхом підтвердження одноразового ідентифікатора.
Після заповнення заяви на отримання кредиту Кредитодавець направив Відповідачу оферту в особистий кабінет. Відповідач ознайомився з умовами та підтвердив їх прийняття шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений Кредитний договір був розміщений в особистому кабінеті Відповідача, а грошові кошти перераховані на зазначену ним банківську картку, що підтверджується платіжним дорученням.
Згідно з пунктом 3.2.6 Кредитного договору Кредитодавець мав право відступити право вимоги третім особам без згоди Позичальника. 28.02.2024 року між Первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т, відповідно до якого Позивач набув статусу нового кредитора та право грошової вимоги за Кредитним договором № 100970411 від 07.10.2023 року.
Позивач зазначає, що повний реєстр боржників не може бути наданий суду у зв`язку із захистом персональних даних інших осіб, тому подано витяг із реєстру, що містить лише дані Відповідача.
Станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача становить 17 587,50 грн, з яких: 5000 грн – прострочена заборгованість за тілом кредиту; 12 237,50 грн – прострочена заборгованість за процентами;350 грн – прострочена заборгованість за комісією.
Позивачем було вжито заходів досудового врегулювання спору, зокрема направлено письмову претензію про погашення заборгованості, однак заборгованість сплачена не була.
Позивач вказує, що відповідно до норм Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Невиконання Відповідачем зобов`язань є порушенням умов договору.
З урахуванням викладеного Позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 100970411 від 07.10.2023 року у сумі 17 587,50 грн на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про що зазначив у прохальній частині позовної заяви, просить здійснити розгляд справи за його відсутності, що відповідає положенням ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Клопотань, заяв чи відзиву на позовну заяву до суду не надходило.
За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, однак своїм правом на участь у судовому засіданні не скористався. У зв`язку з цим, керуючись положеннями ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 281 ЦПК України Косівським районним судом Івано-Франківської області було постановлено ухвалу від 19.02.2026 року про заочний розгляд справи, що підтверджується матеріалами судової справи.
Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, зокрема письмові докази, надані позивачем на підтвердження заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Такий висновок ґрунтується на встановлених у судовому засіданні фактичних обставинах справи, аналізі поданих доказів, а також на застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та їх взаємний зв`язок у сукупності, суд виходить із такого.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 07.10.2023 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» було укладено Договір про споживчий кредит № 100970411, що підтверджується копією кредитного договору, наявною в матеріалах справи. Відповідно до умов зазначеного договору Відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн зі сплатою процентів, комісії та інших платежів, передбачених договором (а.с.11-15).
Факт перерахування кредитних коштів Відповідачу підтверджується копією платіжного доручення, що свідчить про належне виконання Первісним кредитором своїх зобов`язань за договором.
Згідно з графіком платежів до Кредитного договору, Відповідач зобов`язувався здійснювати погашення кредиту, процентів та комісії у визначені строки (а.с.16). Разом з тим, як убачається з розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку, поданих Позивачем, Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, унаслідок чого утворилася заборгованість.
Пунктом 7.1 Кредитного договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його укладення в електронній формі та діє до повного виконання сторонами зобов`язань. З матеріалів справи (довідка про ідентифікацію, відомості про використання одноразового ідентифікатора) вбачається, що договір укладено в електронній формі шляхом акцепту оферти та підписання його Відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам чинного законодавства.
Згідно з пунктом 3.2.6 Кредитного договору Первісний кредитор мав право відступити право вимоги третім особам без згоди позичальника. 28.02.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т, що підтверджується копією зазначеного договору та витягом з реєстру боржників, наданими суду. Відповідно до вказаних документів до Позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 100970411 від 07.10.2023 року.
Як убачається з поданого розрахунку заборгованості, станом на день звернення до суду загальна сума заборгованості становить 17 587,50 грн, з яких: 5000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 12 237,50 грн – заборгованість за процентами, 350 грн – заборгованість за комісією.
Матеріалами справи також підтверджено, що Позивачем вживалися заходи досудового врегулювання спору, зокрема направлялася письмова претензія про погашення заборгованості, однак належного виконання зобов`язань з боку Відповідача не відбулося.
Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, перевіривши їх належність, допустимість та достовірність, суд дійшов висновку про наявність у ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» права грошової вимоги до Відповідача та правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір — це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин першої та дванадцятої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони та її прийняття (акцепту) другою стороною і вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію, відповіді про її прийняття. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, прирівнюється за правовими наслідками до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором або аналога власноручного підпису за письмовою згодою сторін.
Судом установлено, що 07.10.2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» було укладено Договір про споживчий кредит № 100970411 в електронній формі. Факт укладення договору підтверджується копією кредитного договору з додатками, анкетою-заявою на кредит від 07.10.2023 року, довідкою про ідентифікацію, які містяться в матеріалах справи. Договір підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 628245.
Згідно з умовами договору відповідачу надано кредит у сумі 5000 грн. Факт перерахування грошових коштів підтверджується копією платіжного доручення про зарахування коштів на банківську картку відповідача, що міститься в матеріалах справи, що свідчить про належне виконання первісним кредитором своїх зобов`язань.
Відповідно до частин першої та третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію, зокрема сплатити гроші, а кредитор має право вимагати виконання такого обов`язку. Зобов`язання повинні ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 1048, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядку, визначені договором, і сплатити проценти за користування коштами.
Як убачається з виписки з особового рахунку та розрахунку заборгованості, наданих позивачем, ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав, у встановлені договором строки кредит не повернув, проценти та комісію не сплатив, у зв`язку з чим допустив прострочення виконання грошового зобов`язання (статті 611, 612 ЦК України).
28.02.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т, що підтверджується копією договору, актом приймання-передачі реєстру боржників та витягом з реєстру боржників, долученими до матеріалів справи. Таким чином, до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 100970411 від 07.10.2023 року відповідно до статті 514 ЦК України.
На момент звернення позивача до суду сума заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором № 100970411 від 07.10.2023 року становить 17 587,50 грн, з яких: 5000 грн — прострочена заборгованість за основним боргом (тілом кредиту);
12 237,50 грн — прострочені проценти за користування кредитними коштами;
350 грн — прострочена заборгованість за комісією.
Вказаний розрахунок підтверджується випискою з особового рахунку та розрахунком заборгованості, долученими до матеріалів справи, та відповідачем не спростований належними й допустимими доказами, що відповідає вимогам статті 81 ЦПК України щодо обов`язку сторін доводити обставини, на які вони посилаються.
Оцінивши докази відповідно до статті 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що відповідач допустив порушення грошового зобов`язання, а тому заборгованість підлягає стягненню.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, позивачем заявлено до стягнення 8000 грн. На підтвердження понесених витрат до матеріалів справи долучено: договір про надання правничої (правової) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та АО «Апологет»; акт наданих послуг № Д/13904 від 05.01.2026 року; детальний опис наданих послуг із зазначенням переліку виконаних робіт та витраченого часу; ордер на надання правничої допомоги.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою та другою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, а їх розмір визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт. Разом з тим, частина четверта статті 137 ЦПК України передбачає, що розмір таких витрат має бути співмірним із складністю справи, витраченим часом, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.
Суд враховує, що дана справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, не потребувала проведення судових засідань за участю представника позивача, дослідження значного обсягу доказів чи вирішення складних правових питань. Спір виник із типових кредитних правовідносин, а правова позиція позивача ґрунтувалася на стандартному пакеті документів (кредитний договір, розрахунок заборгованості, договір відступлення права вимоги).
Оцінюючи співмірність заявлених витрат із характером та складністю спору, суд доходить висновку, що сума 8000 грн є надмірною для цієї категорії справ. З урахуванням принципів розумності, необхідності та пропорційності, а також беручи до уваги обсяг фактично виконаної роботи, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з відповідача 2000 грн як обґрунтовану та співмірну суму.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, зі ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, а також 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного та керуючись статтями 207, 512, 514, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», а також статтями 12, 13, 81, 89, 137, 141, 247, 263–265, 274–279 ЦПК України, суд —

В и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_2 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614), заборгованість за Кредитним договором № 100970411 від 07.10.2023 року у сумі 17 587,50 грн (сімнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят сім гривень 50 копійок) а також судовий збір у розмірі 2 662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І. Крилюк