ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/13030/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),
суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В., 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу 	 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 	
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 31.10.2025р. у справі № 160/13030/23	
за позовом:	ОСОБА_1 	
до:   про:	Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії	

ВСТАНОВИВ:

06.06.2023р. ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – ГУ ПФУ в Харківській області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, судом першої інстанції позов зареєстрований 05.08.2024р. /а.с.1-3/.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.06.2023р. поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом, за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у справі №160/13030/23 та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін /а.с.33-35/.
Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що ГУ ПФУ в Харківській області безпідставно відмовив йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, просив суд: - визнати протиправним ГУ ПФУ в Харківської області від 27.06.2022 року №1047050018244 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, згідно із п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати досягнення ним віку 58 років; - зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровської області для призначення пенсії на пільгових умовах за віком як працівнику, зайнятому повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зарахувати його періоди проходження військової служби і роботи: з 12.11.1982 по 17.10.1984 та з 26.01.1987 по 26.06.1990 в якості електрозварника ручного зварювання у «Північному Управлінні Будівництва», яке перейменовано в ПАТ «Північне управління будівництва», з 01.11.1984 р. по 11.11.1986 року проходження ним строкової військової служби у Збройних силах СРСР, з 11.12.1990 по 04.10.1991 в якості електрозварника ручного зварювання у Верхньодніпровському ремонтно-будівельному спеціалізованому управлінні, яке перейменовано в АТЗТ «Металургремонт», з 05.07.1993 по 21.04.2000 в якості газоелектрозварника у КСП «Промінь», та призначити пенсію згідно із п. 2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючі з дати досягнення ним віку 58 років.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.10.2025р. у справі №160/13030/23 позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 27.06.2022 р. №1047050018244 в частині відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, періоди його роботи з 12.11.1982р. по 17.10.1984р. і з 26.01.1987р. по 26.06.1990р, а також щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо не зарахування до стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, періодів проходження ним військової служби з 01.11.1984р. по 11.11.1986р. та роботи з 11.12.1990р. по 04.10.1991р.; зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, періоди його роботи з 12.11.1982р. по 17.10.1984р., з 26.01.1987р. по 26.06.1990р., з 11.12.1990р. по 04.10.1991р., а також періоду проходження ним військової служби з 01.11.1984р. по 11.11.1986р.; зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 20.06.2022р. та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, згідно з вимогами чинного законодавства; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Відповідач - ГУ ПФУ в Харківській області, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, за допомогою засобів системи «Електронний суд» 21.11.2025р. подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу, яка зареєстрована судом 21.11.2025р.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.12.2025р. у справі № 160/13030/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Харківській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.10.2025р. у справі №160/13030/25 та з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи №160/13030/25.
Матеріали справи №160/13030/25 надійшли до суду апеляційної інстанції 10.03.2026р. 
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.03.2026р. у справі №160/13030/25 справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 31.03.2026р., про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та порядок було повідомлено учасників справи.
Відповідач – ГУ ПФУ в Харківській області, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного законодавства, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 31.10.2025р. та постановити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Позивач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався. 
Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 20.06.2022р. звернувся до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Вищезазначена заява ОСОБА_1 , була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Харківській області 27.06.2022р. та рішенням ГУ ПФУ в Харківській області, №1047050018244 позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах.
З наданої суду ксерокопії вищезазначеного рішення №1047050018244 від 27.06.2022р. /а.с. 8/ вбачається, що ГУ ПФУ в Харківській області встановлено, що:
«…Вік заявника 58 років 2 місяці 7 днів
Страховий стаж особи становить 40 років 1місяць 16 днів, 
Пільговий стаж відсутній. 
До загального страхового стажу роботи не зараховано період роботи:
- 26.11.1990 по 04.12.1990, оскільки наявне виправлення в даті звільнення з роботи, яке не завірено належним чином;
- 01.10.1992 по 01.06.1993, оскільки номер наказу на прийом на роботу дописано, але не завірено належним чином, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок.
До пільгового стажу роботи за Списком №2 не зараховано періоди з 02.11.1982 по 17.10.1984 та з 26.01.1987 по 26.06.1990, оскільки довідка від 16.12.2021 №60 містить посилання на постанову Кабінету Міністрів України №10, замість постанови №1173 від 22.08.1956р.
Працює.
Враховуючи зазначене вирішено: відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату -14.04.2024.»
І саме це рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 обумовила звернення позивача до суду з цим позовом за захистом свого порушеного права.
Надаючи оцінку спірним відносинам, які виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
При цьому, згідно з ч. 4 ст.24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону (ч. 1 ст.114 Закону №1058-IV).
Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.
Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Пунктом «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ було передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
02 березня 2015 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII, яким пункт «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладено в такій редакції, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
В свою чергу, статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020р. визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною). Порядок застосування статті 13 визначає пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020р.
Відповідно до положень статті 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Так, відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020р., визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020р., стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020р. встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: п. б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам».
Отже, у статті 13 Закону №1788-ХІІ до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-VIII було встановлено пенсійний вік досягнення жінкою 50 років, а також, страховий стаж роботи для жінок не менше 20 років, з них не менше 10 років пільговий стаж.
Відповідно до пункту 4.4 Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, перевіряючи статтю 13, частину 2 статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. за №213-VIII, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.
Згідно зі статтею 13, частиною 2 статті 14, пунктами «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-XII у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. за №213-VIII у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону №213-VIII змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.
Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та права на пенсію за вислугу років, зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Отже, особи, які належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону №1788-XII у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. за №213-VIII. Зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Таким чином, стаття 13, частина 2 статті 14, пункт «б»-«г» статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. за №213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині 1 статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.
При цьому, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.11.2021р. у зразковій справі №360/3611/20 дійшла висновку, що застосуванню підлягають норми Закону №1788-XI з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020р., а не Закону №1058-IV.
За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах як необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України.
Таке застосування судом вказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.
Отже, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
При цьому, працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.
За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). 
Отже, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018р. у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018р. у справі № 233/2084/17.
В постанові Верховного Суду від 21.02.2018р. у справі № 687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
У постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а Верховний Суд висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005р. № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383), який регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до положень пунктів 2, 3 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Як вбачається з наданої суду ксерокопії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 29.09.1982р., остання містить записи про роботу, яку виконував позивач, а саме: 
12.11.1982р. – переведений електрослюсарем 2 розряду у Північному управлінні будівництва (наказ №420 від 18.11.1982р.);
17.10.1984р. – звільнений по п.3 ст.29 КЗпП СРСР (із закликом до лав радянської армії) (наказ №126лс від 16.10.1984р.);
з 01.11.1984р. по 11.11.1986р. - служба в рядах радянської армії (військовий квиток НОМЕР_2 );
26.01.1987р. – прийнятий електрослюсарем ручної сварки 2 розряду до управління промислових підприємств арматурного цеху (наказ №7лс від 26.01.1987р.);
Також, з 11.12.1990р. – прийнятий електрослюсарем ручної сварки 3 розряду у Верхньодніпровському ремонтно-будівельному спеціалізованому управлінні (наказ №125 від 06.12.1990р.) та 04.10.1991р. – звільнений за власним бажанням у зв`язку із виїздом ст. 38 КЗпП УРСР (наказ №128 від 04.10.1991р.).
Вказані записи про спірні періоди роботи засвідчено відповідними печатками підприємства та підписами уповноважених осіб.
При цьому, відповідно до довідки, що уточнює умови праці, необхідні для призначення дострокової трудовий пенсії та підтверджує постійну зайнятість на пільговій роботі №60 від 16.12.2021р. наданої ПАТ «Північне управління будівництва`про те, що ОСОБА_1 працював у Північному управлінні будівництва повний робочий день (повний робочий тиждень).
Також під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем не було зараховано до пільгового стажу період роботи позивача згідно довідки від 16.12.2021р. №60 наданої ПАТ «Північне управління будівництва», у зв`язку з неправильним посиланням на постанову Кабінету Міністрів України. 
При цьому, суд першої інстанції вірно не прийняв до увагу, неправильне посилання на постанову Кабінету Міністрів України, оскільки професія електрогазозварювальника, газоелектрозварювальника передбачена у всіх Списках №2, які затверджувались постановами КМУ та постановами Ради Міністрів СРСР.
Вказана довідка містить всю інформацію, що визначена Порядком №637, а певні недоліки заповнення довідок про підтвердження пільгового стажу не можуть позбавляти позивача права на пенсійне забезпечення.
Отже, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що надана довідка №60 від 16.12.2021р. містить неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означених у довідках періодів роботи позивача до його пільгового стажу, що враховується для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Отже, враховуючи вищенаведене у сукупності, факт працевлаштування позивача з 12.11.1982р. по 17.10.1984р., з 26.01.1987р. по 26.06.1990р. підтверджено відповідними записами в його трудовій книжці, що є чіткими та не мають виправлень чи невідповідностей, а також вищевказаною довідкою, що уточнює умови праці, необхідні для призначення дострокової трудовий пенсії та підтверджує постійну зайнятість на пільговій роботі №60 від 16.12.2021р. наданою ПАТ «Північне управління будівництва». 
Таким чином, доводи відповідача про наявність дефектів у довідці є безпідставними, оскільки вказана містить печатку та підписи уповноважених осіб, а також у довідці є інформація щодо наказів про зарахування та звільнення. 
Згідно роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України Міністерства праці України №01-3/406-02-2 від 10.05.1994 «Про порядок застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах» Списки № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, застосовуються на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від їх відомчого підпорядкування і форм власності, а також у дослідних виробництвах науково-дослідних, конструкторських організацій і навчальних закладів.
Робітники, професії і посади яких передбачені в Списках № 1 і 2, користуються правом на пенсію за віком при умові, якщо їх праця в період роботи після введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідає умовам (показникам), зазначеним у Списках, що повинно підтверджуватися результатами атестації робочих місць на підприємствах і в організаціях.
Право на пенсію на пільгових умовах мають робітники, зайняті виконанням робіт, передбачених Спискам № 1 і 2, на протязі повного робочого дня. Під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу. Сюди ж включається час проведення підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, а також робіт поза своїм робочим місцем з метою забезпечення виконання своїх трудових функцій.
Приймаючи до уваги вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо протиправного неврахування до пільгового стажу періоду роботи позивача, який підтверджений довідкою №60 від 16.12.2021р. 
Щодо не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача періоду проходження строкової військової служби, колегія суддів вважає за необхідне зазначити.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у редакції ч.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно абзацу 2 п.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.
Так, в період проходження позивачем військової служби діяло Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене Радою Міністрів СРСР від 03.08.1972р. № 590, що діяло в період з 03.08.1972р. по 31.12.1991р.. Підпунктом «к» частини 1 та частиною 3 пункту 109 цього Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій було встановлено, що період служби в складі Збройних Сил СРСР прирівнюються до роботи, яка дає право на призначення пенсій на пільгових умовах або в пільгових розмірах. При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці, періоди, зазначені у підпункті «к», прирівнюються за вибором особи яка звернулася за призначенням пенсії або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.
Тобто, вказаними нормами передбачено врахування періоду військової служби при визначенні права на пільгову пенсію.
Вищезазначене свідчить про наявність підстав для зарахування періоду проходження військової служби позивача до пільгового стажу.
Оскільки після закінчення служби в Радянської Армії, передбаченої підпунктом «к» даної Постанови, позивач був працевлаштований за професією, яка надає право на отримання пенсії на пільгових умовах, то час строкової служби, а саме період з 01.11.1984р. по 11.11.1986р. прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду, тобто до роботи, яка передбачена Списком №2.
Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позивач не може бути відповідальною особою за формальні недоліки в оформленні та веденні трудової книжки та довідок, допущені посадовою особою роботодавців, і такі недоліки не можуть позбавляти позивача конституційного права на соціальний захист.
В свою чергу, обов`язок належного з`ясування й оцінки документів поданих для призначення пенсії лежить на органі Пенсійного фонду, який в свою чергу, у разі сумнівів щодо зарахування/незарахування певного страхового стажу відповідно до положень ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що ГУ ПФУ в Харківській області безпідставно відмовило позивачу у зарахуванні певних періодів роботи до страхового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, а тому винесене ГУ ПФУ в Харківській області рішення від 27.06.2022 року №1047050018244 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
З метою захисту та відновлення порушеного права позивача суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав ГУ ПФУ в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.06.2022р. з урахуванням відомостей, що містяться у трудових книжках позивача. 
Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 31.10.2025р. в оскаржуваній частині у цій справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.10.2025р. у справі №160/13030/23 – залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.
Постанову виготовлено та підписано – 21.04.2026р. 

Головуючий - суддя А.О. Коршун 

суддя Д.В. Чепурнов 

суддя С.В. Сафронова