Справа № 296/4674/26 
1-кп/296/736/26 

Вирок
Іменем України

23 квітня 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження № 12026065640000157 від 10.04.2026 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Житомир, Житомирської області, громадянина України, працюючий офіційно, проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимий,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

установив:

09 квітня 2026 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 перебував у коридорі біля квартири АДРЕСА_2 , де також перебувала його сусідка ОСОБА_4 .
У зазначений час та у вказаному місці, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник словесний конфлікт, у ході якого у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень останній.
Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зайшов позаду ОСОБА_4 та, схопивши її лівою рукою за шию, почав душити.
Вказаними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синців на боковій поверхні шиї зліва, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12026065640000157 від 10.04.2026 за обвинуваченням ОСОБА_3 надійшов до суду в порядку ст. 302 КПК України з клопотанням прокурора про його розгляд без проведення судового розгляду в судовому засіданні, письмовою заявою ОСОБА_3 , складеною в присутності його захисника, письмовою заявою потерпілої ОСОБА_4 та матеріалами досудового розслідування.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
Зі змісту заяви ОСОБА_3 , яка складена в присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 , слідує, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме, в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч. 2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Потерпіла ОСОБА_4 , відповідно до поданої заяви, повністю погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч. 2 ст. 302 КПК України, надала свою згоду на розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у спрощеному провадженні за її відсутності.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодний з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні та з урахуванням заяви потерпілої, суд доходить висновку про відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого та можливістю розгляду обвинувального акта в порядку, визначеному ст. 381, 382 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються сторонами кримінального провадження та потерпілою, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд, згідно п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Визначаючи вид покарання, суд враховує роз`яснення, які викладені в п. 2 постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких, із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину тощо.
Отже, при обранні обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, особу ОСОБА_3 , обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України не встановлено.
Також суд звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_3 , який визнав свою вину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий згідно ст. 89 КК України, тяжкі наслідки від його неправомірних дій не настали. Крім того, суд враховує відношення обвинуваченого до вчиненого, те що він офіційно працевлаштований у ТОВ «Партнер-ВС» на посаді покрівельника сталевих покрівель будівельно-монтажної дільниці. 
Майнової шкоди кримінальним правопорушенням не завдано, цивільній позов під час досудового розслідування не заявлено.
Наведені обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого і дані про його особу в своїй сукупності та співвідношенні, на думку суду істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, санкція якої передбачає альтернативні покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.
Приймаючи до уваги, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає, що покарання у виді штрафу може досягнути своєї мети, а тому призначає покарання у виді штрафу.
На думку суду, призначене покарання буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався, підстави для його застосування відсутні.
Арешт на майно не накладався.
Процесуальні витрати, речові докази відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. 368, 370, 373, 374, 381-382 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувати.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня отримання його копії, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя                 ОСОБА_1