Справа №: 398/1501/26 
провадження №: 3/398/421/26 
ПОСТАНОВА
Іменем України 

"01" квітня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі судді Орловського В.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 585473 від 07 лютого 2026 року, 07 лютого 2026 року о 12 год. 07 хв. у с. Бутівське по вул. Житомирській ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 217030, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, виражене тремтіння пальців рук. В установленому законом порядку водієві на місці зупинки було запропоновано пройти медичне освідування за допомогою алкотестера та додаткове медичне освідування в медичному закладі, на що останній відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив.
У судовому засіданні захисник адвокт Шевченко С.В. підтримала подане нею письмове клопотання про закриття провадження у справі та просила закрити провадження у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
У своєму клопотанні та усних поясненнях захисник аргументувала свою позицію тим, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не керував транспортним засобом, а об`єктивна сторона цього правопорушення передбачає відмову особи, яка керує транспортним засобом. Захисник вказала, що на відеозаписі з реєстратора службового автомобіля поліції зафіксовано, як о 12 год. 07 хв. поліцейські під`їхали до автомобіля ВАЗ 217030, який вже стояв припаркований біля бордюру, а поруч із ним знаходився ОСОБА_1 , який чекав на свого брата — власника авто. На відеозаписах з нагрудних камер зафіксовано, що ОСОБА_1 неодноразово наголошував поліцейським, що не є водієм і навіть не має посвідчення водія. Також на відеозаписі зафіксовано прибуття матері ОСОБА_1 , якій поліцейські продемонстрували відео з реєстратора, після чого самі ж працівники поліції у розмові між собою визнали, що на відео не зафіксовано факту виходу ОСОБА_1 з автомобіля з боку водійських дверей. Крім того, адвокат звернула увагу суду на те, що на відеозаписах у ОСОБА_1 не спостерігається жодних ознак алкогольного сп`яніння (він поводився адекватно, тремтіння рук чи порушення мови відсутні), а протокол про правопорушення був складений о 14:31, тобто зі значним розривом у часі після подій, зафіксованих на місці (майже через 2 години). Враховуючи це, вимога поліцейських про проходження огляду була незаконною.
Поліцейський Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов таких висновків.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП та п. 2.5 Правил дорожнього руху України передбачають відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Тобто обов`язковою умовою для притягнення особи до відповідальності є встановлення та доведення факту керування нею транспортним засобом.
У матеріалах справи містяться та судом досліджені такі письмові докази:
протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 585473 від 07.02.2026 року, у якому зафіксовано обставини зупинки та суть обвинувачення, а саме те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження медичного освідування за допомогою алкотестера та в медичному закладі;
акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 07.02.2026, у якому зазначено, що огляд за допомогою приладу "Алкофор" не проводився, а свідки до проведення огляду не залучалися;
рапорт поліцейського СПД №1 ВП №1 Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області Лабунця В.В. від 07.02.2026 року, у якому зазначено про виявлення факту керування ОСОБА_1 автомобілем з порушенням ПДР та його подальшу відмову від проходження огляду на стан сп`яніння;
копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6627945 від 07.02.2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП;
довідка Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області № 19017-1016 від 13.02.2026 року, згідно з якою ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував;
копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , відповідно до якого власником автомобіля ВАЗ 217030, державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 .
Судом досліджено та проаналізовано відеозаписи з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер поліцейських, долучені до матеріалів справи.
Так, у файлі з відеозаписом із реєстратора, встановленого на службовому автомобілі поліції не зафіксовано рух автомобіля, що вказаний у протоколі, автомобіль поліції під`їхав до цього автомобіля, коли той уже стояв біля правого краю проїжджої частини. При цьому на відеозаписі не зафіксовано хто саме перебував у цьому автомобілі. У цьому відеозаписі зазначено час зйомки 12.05 - 12.08 07.02.2026.
На двох інших відеозаписах вказано відмітку часу зйомки з 12.21 до 12.47. На цих записах зафіксовано як поліцейські підійшли до вказаного у протоколі автомобіля, який стояв біля правого краю проїзної частини, двері зі сторони водійського сидіння відчинені, на водійському сидінні перебував ОСОБА_1 . Поліцейські встановили його особу, повідомили про виявлення ознак алкогольного сп`яніння і запропонували пройти огляд. ОСОБА_1 відмовився, протягом усього часу спілкування з поліцейськими заперечував факт керування ним автомобілем і відмовився пройти огляд на стан сп`яніння.
Жодних інших об`єктивних доказів (показань свідків, безперервного відеозапису), які б беззаперечно підтверджували факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 безпосередньо перед зупинкою та спілкуванням з поліцейськими, суду не надано. Рапорт працівника поліції за таких обставин не може бути єдиним і достатнім доказом вини особи.
Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення ініціював дослідження доказів та взяв на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу.
Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відсутність беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом, виключає законність вимоги поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, а відтак — виключає кваліфікацію його дій як порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Отже, вина ОСОБА_1 є недоведеною.
З огляду на викладене відсутня необхідність у з`ясуванні інших обставин, на які посилається захисника, зокрема ознак сп`яніння або часу складення протоколу.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, суд вважає, що провадження у справі слід закрити за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 1 п. 3 ст. 284, ст. 294 КУпАП, суд

постановив:
Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня її винесення.
Постанова набирає чинності після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи апеляційним судом, якщо постанову не скасовано.

Суддя В.В. Орловський