ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2026 року м. Чернівці Справа № 600/5371/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить: 
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з військової служби, на підставі її рапорту та наданих документів, за сімейними обставинами на підставі підпункту “г” пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” через сімейні обставини у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю ІІ групи;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з військової служби за сімейними обставинами на підставі підпункту “г” пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” через сімейні обставини, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю ІІ групи, за відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Зазначає, що крім нього, інших членів сім`ї, які спільно проживають та могли здійснювати постійний догляд за його батьком, немає. Таким чином, вважає, що надав відповідачу достатні докази для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за батьком, особою з інвалідністю II групи та відсутності інших членів її сім`ї, зокрема другого ступеня споріднення, які б могли здійснювати такий догляд. З огляду на викладене, виключається можливість здійснювати догляд за батьком позивача матір`ю - з якою батько позивача розірвав шлюб та братом - який проживає за кордоном на постійній основі.
Позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав відповідачу рапорт про звільнення з військової служби, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю ІІ групи ПОВ №004607 (серія 2-18 АБ) медико-соціальної (експертної) комісії м. Чернівці, від 06.11.2008.
Оскільки відповідач не звільнив його з військової служби на підставі поданого рапорту, позивач вважає дії відповідача протиправними.
За вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою суду витребувано з військової частини НОМЕР_1 письмові докази по справі.
Військова частина НОМЕР_1 подала до суду відзив, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень відповідач, посилаючись на положення підпункту “г” пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, зазначав, що до рапорту позивача були долучені не усі документи, які дають йому право на звільнення з військової служби.
Враховуючи наведене, відповідач вважає, що у спірних правовідносинах він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством.
Позивач скористався правом, передбаченим ст. 163 КАС України, та подав до суду відповідь на відзив. 

З`ясувавши обставини, на які позивач посилаються як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 є військовослужбовцем та з 21.11.2024 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 на посаді санітарного інструктора медичного пункту батальйону матеріального забезпечення.
21.10.2025 позивач рапорт на ім`я начальника медичного пункту батальйону матеріального забезпечення військовій частині НОМЕР_1 , в якому клопотав звільнити його з військової служби на підставі п.п. “г” п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” за сімейними обставинами, а саме: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який являється особою з інвалідністю ІІ групи (а.с. 14). 
До рапорту позивачем долучено наступні документи: копію паспорта ОСОБА_3 ; копію пенсійного посвідчення ОСОБА_3 ; копію паспорта ОСОБА_1 ; копію рішення Вижницького районного суду від 23.03.2009; копію свідоцтва про народження виданого повторно серії НОМЕР_2 від 03.10.1925, витяг з реєстру територіальної громади №2025/012044637 від 22.08.2025; довідки про склад осіб, місце проживання яких зареєстроване в житлі №4-849 від 29.09.2025; копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 01.10.2025; копію картки платника податків ОСОБА_1 ; виписки з медичної карти стаціонарного хворого №2823; витяг з історії хвороби №14829 від 29.09.2006; копію довідки серії ПОВ №004607 (серія 2-18 АБ) медико- соціальної (експертної) комісії м. Чернівці від 06.11.2008; копію висновку № 1386 від 20.08.2025 “Про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі”, акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду №4-157 від 21.08.2025.
За результатами розгляду рапорту, відповідач направив на адресу позивача лист від 03.11.2025 за вих. №169/10384, яким повідомив про відсутність правових підстав для звільнення з військової служби, передбачених абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” (а.с. 14 - 15).
В обґрунтування відмови у звільненні з військової служби відповідач вказував, що до рапорту не долучені документи, які б підтверджували відсутність у ОСОБА_2 інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, або ж, що вони самі потребують постійного догляду. Також не долучені документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з ОСОБА_2 , а його паспорт громадянина України (позивача), копію якого додано до рапорту, вважаться недійсним.
Крім того, в листі зазначено, що всупереч Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 № 438/16454, до рапорту не додано акт перевірки сімейного стану військовослужбовця, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, форма якого має відповідати Додатку № 23 до вказаної Інструкції. З врахуванням наведеного, відповідачем зроблено висновок, що при зверненні з рапортом про звільнення з військової служби позивач не надано усіх необхідних доказів на підтвердження існування підстав для звільнення, визначених абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”.
Вважаючи відмову відповідача щодо не звільнення з військової служби протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до ст. 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Надалі, воєнний стан був неодноразово продовжений і Верховна Рада України щоразу їх затверджувала відповідними законами.
Указом Президента України № 69/2022 Про загальну мобілізацію від 24.02.2022 оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано- Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Укази Президента України про мобілізацію щоразу затверджувала Верховна Рада України відповідними законами.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.92 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII, в редакції чинні на час виникнення спірних правовідносин) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 6 ст. 2 Закону № 2232-XII передбачено зокрема такий вид військової служби, як військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Пунктом 12 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оборону України" визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Як видно з матеріалів справи, позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та подав рапорт про звільнення з військової служби, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який являється особою з інвалідністю ІІ групи.
Щодо звільнення позивача з військової служби, у зв`язку з необхідністю постійного догляду за батьком з числа осіб з інвалідністю IІ групи, суд зазначає таке.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч. 5 ст. 1 Закону № 2232-XII).
Підстави звільнення з військової служби передбачені ст. 26 Закону № 2232-XII.
Так, за змістом п.п. “г” п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Згідно з абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-XII під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Отже, зі змісту наведених правових норм висновується, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, за їх бажанням звільняються з військової служби під час воєнного стану у тому числі з необхідності здійснення постійного догляду за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю першої чи другої групи.
Частиною 7 ст. 26 Закону № 2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008).
Відповідно до п. 12 Положення № 1153/2008 право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Згідно з п. 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (п. 241 Положення № 1153/2008).
Підпунктом 2 п. 225 Положення № 1153/2008 передбачено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за № 438/16454 (далі - Інструкція № 170, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин). 
Відповідно до п.п. 1 п. 1.5 Інструкція № 170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу у військових частинахоформляється, серед іншого, Подання (додаток 1) на військовослужбовців крім тих, які проходять базову військову службу, щодо звільнення з військової служби.
Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції (п. 12.11 Інструкції № 170).
Згідно пункту 12.1 Інструкції № 170 звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.
Алгоритм дій військовослужбовця за наявності підстав для звільнення з військової служби через сімейні обставини або інших поважних причин, які визначені ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також командира військової частини у зв`язку надходженням рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, встановлено п. 14.30 Інструкції № 170. 
Додатком 19 Інструкції № 170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. 
Зокрема, відповідно до п.п. 26 п. 5 Додатку 19 до Інструкції № 170 при поданні до звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме: 
- у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи:
- документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами);
- один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
- один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою згідно з наказом Мінсоцполітики від 21 вересня 2015 року № 946;
- висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, про потребу в постійному догляді. 
В примітці 2 до вказаного вище переліку вказано, що за необхідності з Поданням можуть бути подані інші додаткові документи, що підтверджують відповідну підставу до звільнення з військової служби військовослужбовців.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 затверджено "Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу" (далі - Перелік № 413) надано роз`яснення, які саме можуть бути сімейні обставини, та відповідно які документи необхідно подати.
Відповідно до абз. 6 Переліку № 413 особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини: необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.
В примітці до вказаного вище переліку визначено, що члени сім`ї військовослужбовця, особи рядового чи начальницького складу - особи, внесені в особову справу військовослужбовця або особи рядового чи начальницького складу: дружина (чоловік), діти, батьки та батьки дружини (чоловіка), які перебувають на його утриманні.
Згідно з п. 117 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що звільнення військовослужбовців з військової служби під час воєнного стану через сімейні обставини, здійснюється військовослужбовцем, який висловив бажання не продовжувати військову службу, шляхом подання рапорту та документів, які підтверджують підстави для звільнення, а розгляд рапорту військовослужбовця про звільнення зі служби має відбуватися за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, уточнення даних про проходження особою військової служби, документальне підтвердження періодів служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проведення розрахунку вислуги років військової служби.
Наслідком розгляду рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи надання обґрунтованої відмови у задоволенні рапорту.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками позивача є: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Відповідно, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 02.01.1978 (а.с. 23 на звороті, 36 на звороті).
Відповідно до рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 25.03.2009 у справі №2-319, яке набрало законної сили, розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , який був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 17)
Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2025/012044696 від 22.08.2025, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 29.04.1998 та по теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 34 на звороті).
Згідно довідки Вижницької міської ради №4-849 від 29.09.2025 про склад осіб, місце проживання яких зареєстроване в житлі, за відомостями реєстру територіальної громади за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване місце проживання: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (батько позивача), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (позивач), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (власниця будинку, матір позивача), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (брат позивача, який не проживає за вказаною адресою (а.с. 24 на звороті).
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 01.10.2025, шлюб між ОСОБА_2 (батьком позивача) та ОСОБА_3 (матір`ю позивача) розірвано, про що 01.10.2025 складено відповідний актовий запис № 14 (а.с. 35).
Матеріалами справи також підтверджується, що брат позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 09.01.2024 виїхав до Республіки Румунія, а 07.10.2024 отримав дозвіл на проживання для осіб, які отримують тимчасовий захист № 0195843 (а.с. 37, 38, 45 на звороті).
Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №4893, наданої КНП «Вижницька МЛ» Вижницької МР, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився на стаціонарному лікуванні у зазначеному закладі охорони здоров`я в період з 05.08.2025 по 16.08.2025 з діагнозом: «ГПМК за ішемічним типом в басейні СМА двобічно. Помірні склеротичні зміни мозкових судин. Дисциркуляторна енцефалопатія на тлі церебрального атеросклерозу та гіпертонічної хвороби. Вестибуло-атактичний синдром, цефалічний епідсиндром. ІХС. Дифузний кардіосклероз. СН ПА ФК ІІІ ризик 3 (високий). ХОЗЛ, гр.Е, GOLD 3, ст. вираженого неінфекційного загострення» (а.с. 25).
Відповідно до довідки серії ПОВ №004607 (серія 2-18 АБ) медико-соціальної (експертної) комісії м. Чернівці, 06.11.2008 ОСОБА_6 встановлено довічно ІІ групу інвалідності (а.с. 28 на звороті, 32 на звороті).
Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_5 від 06.08.2025, ОСОБА_6 призначено пенсію за віком, 2 гр., загальне захворювання (а.с. 31 на звороті).
Відповідно до висновку № 1386 від 20.08.2025 «Про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі», ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (а.с. 26).
В матеріалах справи міститься акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 21.08.2025 № 4-157, згідно якого позивач здійснює постійний догляд за батьком ОСОБА_2 (ас. 26 на звороті - 27). 
Сторонами визнається, що позивач 21.10.2025 звернувся до відповідача з рапортом про звільнення зі служби згідно з п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII за сімейними обставинами.
За результатами розгляду рапорту, відповідач направив на адресу позивача лист від 03.11.2025 за вих. № 169/10384, яким повідомив про відсутність правових підстав для звільнення з військової служби, передбачених абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” (а.с. 14 - 15).
В обґрунтування відмови у звільненні з військової служби відповідач, серед іншого, вказував, що до рапорту не долучені документи, які б підтверджували відсутність у ОСОБА_2 інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, або ж, що вони самі потребують постійного догляду. Також не долучені документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з ОСОБА_2 .
Судом встановлено, що позивачем долучено до рапорту, в тому числі, свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 02.01.1978 та видане повторно серії НОМЕР_2 від 03.10.1925, згідно яких його батьками є: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 23 на звороті, 36 на звороті).
Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що позивач після одруження змінила прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 , та після розірвання шлюбу залишила вказане прізвище.
Більше того, згідно акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду №4-157 від 21.08.2025 встановлено, що за результатом обстеження комісією, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджено факт догляду ОСОБА_2 з боку доньки ОСОБА_1 , у зв`язку із інвалідністю та потребою в постійному догляді (а.с. 26-27).
Отже, підтвердження родинних зв`язків позивача та з батьком підтверджуються матеріалами справи.

Стосовно тверджень відповідача у листі-відмові про те, що до рапорту долучено копію паспорта громадянина України, який вважаться недійсним, суд ставиться критично, оскільки позивач проходить військову службу у відповідача, у нього наявні ряд інших документів (військовий квиток), які підтверджують його особі. Відтак, наведена підстава є формальною у даному випадку.

Стосовно доводів відповідача у листі-відмові про те, що до рапорту не додано акт перевірки сімейного стану військовослужбовця, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, форма якого має відповідати Додатку № 23 до вказаної Інструкції, суд зазначає наступне.
Пунктом 14.30 Інструкції № 170 встановлено, що під час дії особливого періоду, періоду проведення мобілізації та дії воєнного стану, за наявності підстав для звільнення з військової служби через сімейні обставини або інших поважних причин, визначених абзацами дванадцятим, чотирнадцятим, п`ятнадцятим пункту 2 та абзацами тринадцятим, чотирнадцятим пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовець особисто, за підпорядкованістю, подає на ім`я командира (начальника) військової частини або керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання/перебування особи, за якою здійснює або здійснюватиме постійний догляд, рапорт (заяву) за формою, визначеною у додатку 22 до цієї Інструкції. До рапорту (заяви) додаються документи, що підтверджують право на звільнення (зазначені в підпунктах 22, 25-28 пункту 5 додатку 19 до цієї Інструкції), або копії таких документів, засвідчених в установленому порядку.
Після подання військовослужбовцем рапорту (додаток 22 до цієї Інструкції), командир (начальник) військової частини з урахуванням вимог, визначених Порядком організації роботи з рапортами військовослужбовців, зобов`язаний надіслати у триденний строк з дня отримання такого рапорту до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зазначеному у рапорті, запит на перевірку його сімейного стану.
Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, протягом одного календарного дня після одержання заяви військовослужбовця або запиту від військової частини про перевірку сімейного стану військовослужбовця призначає комісію.
Під час своєї роботи комісія з перевірки сімейного стану військовослужбовця:
вивчає отримані заяву (запит) та підтвердні документи;
відвідує задеклароване/зареєстроване місце проживання/перебування особи, за якою військовослужбовець здійснює або здійснюватиме постійний догляд;
перевіряє відомості щодо наявності/відсутності інших членів сім`ї, які здійснюють або можуть здійснювати постійний догляд за особою, зазначеною у заяві або запиті, зокрема інформацію щодо наявних прийнятих структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, міських державних адміністрацій, виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі утворення) рад рішень про надання соціальних послуг з догляду за такою особою;
використовує відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну;
за потреби, готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання необхідної інформації або використовує інформацію з публічних електронних ресурсів.
Комісія зобов`язана провести перевірку сімейного стану військовослужбовця та особи, за якою військовослужбовець здійснює або здійснюватиме постійний догляд протягом десяти календарних днів з дати надходження заяви або запиту, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запит до органів державної влади, інших державних органів.
У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісії не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви або запиту, комісія приймає рішення на підставі поданих заявником документів та отриманих відомостей з реєстрів, баз даних та публічних електронних ресурсів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в акті перевірки сімейного стану.
За результатами перевірки комісія складає акт перевірки сімейного стану військовослужбовця за формою, визначеною у додатку 23 до цієї Інструкції, який не пізніше п`яти календарних днів з дати його складання надсилає командиру (начальнику) військової частини, який надіслав запит, а також військовослужбовцю.
Акт перевірки сімейного стану військовослужбовця складається у трьох примірниках, один з яких зберігається у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Абзацом 17 п. 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі – Положення № 154), встановлено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення: перевіряють за зверненням командира військової частини або за заявою родичів (за наявності підстав) сімейний стан військовослужбовця.
Отже, наведеними нормами матеріального права передбачено певний алгоритм дій командира військової частини у зв`язку надходженням рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами з метою перевірки сімейного стану військовослужбовця.
Зокрема, командир військової частини зобов`язаний надіслати у триденний строк до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання сім`ї військовослужбовця запит для перевірки його сімейного стану, а територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, одержавши документи від командира військової частини, призначає комісію, яка перевіряє в десятиденний строк сімейний стан родичів військовослужбовця. За результатами перевірки складається акт обстеження за формою, визначеною у додатку 23 Інструкції № 170, який надсилається командиру військової частини, а також військовослужбовцю.
Відтак, саме на командира військової частини покладено обов`язок направити запит для перевірки сімейного стану військовослужбовця до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а після отримання акту обстеження - прийняти рішення за наслідками розгляду рапорту військовослужбовця.
Отже, законодавством передбачено обов`язок територіального центру комплектування та соціальної підтримки обстежити сімейний стан військовослужбовця, за результатами якого видати відповідний акт з інформацією про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати догляд за особами, що його потребують.
У даному випадку, обов`язок доказування та з`ясування, що інших родичів, які можуть здійснювати постійний догляд покладено на відповідача та територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.
Судом встановлено та не заперечується відповідачем у відзиві, що після надходженням від позивача рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, відповідач не надсилав запит до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання сім`ї військовослужбовця-позивача для перевірки його сімейного стану, а територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не призначав комісію для перевірки сімейного стану родичів військовослужбовця – позивача, не проводив таку перевірку та, відповідно, не складав акт обстеження за формою, визначеною у додатку 23 Інструкції № 170. 
Під час розгляду справи по суті відповідач не надав до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження розгляду поданого позивачем рапорту від 21.10.2025 на підставі акту обстеження за формою, визначеною у додатку 23 Інструкції № 170.
Твердження відповідача щодо не долучення до рапорту акту перевірки сімейного стану військовослужбовця, за формою встановленою Додатком № 23 Інструкції № 170 суд вважає необґрунтованими, позаяк, за наявності підстав для звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини, наведеними вище нормами матеріального права для військовослужбовців не встановлено обов`язку долучати такий акт до рапорту. Натомість, як зазначалося вище, для отримання акту обстеження за формою, визначеною у додатку 23 Інструкції № 170, командир військової частини зобов`язаний надіслати у триденний строк до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання сім`ї військовослужбовця запит для перевірки його сімейного стану.
З огляду на наведене, суд вважає, що відмовляючи позивачу у звільненні з військової служби на підставі п.п. “г” п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” через сімейні обставини у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю ІІ групи, відповідач діяв не у спосіб визначений чинним законодавством, без урахування всіх обставин по справі, що мають значення для вчинення таких дій (прийняття відмови). Тому у цій частині суд задовольняє позовну вимогу позивача. 
Разом з тим, позовна вимога позивача про зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення його з військової служби за сімейними обставинами на підставі підпункту “г” пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” через сімейні обставини, у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю ІІ групи, за відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, на переконання суду, є передчасною, оскільки рапорт позивача від 21.10.2025 розглянуто відповідачем без врахуванням вимог Інструкції № 170, а також без урахування всіх обставин по справі, що мають значення для вчинення таких дій (прийняття відмови), а отже вказаному рапорту належна оцінка відповідачем не надавалася.
З урахуванням викладеного, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у звільненні позивача з військової служби на підставі п.п. “г” п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” через сімейні обставини у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю ІІ групи, а також зобов`язати відповідача повторно розглянути рапорт позивача від 21.10.2025 про звільнення з військової служби та прийняти рішення по суті, з урахуванням висновків суду, що окреслені у даному судовому рішенні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч. 1 ст. 2 КАС України, згідно яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст. 55 Конституції кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно ч. ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За змістом ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Під час судового розгляду справи по суті відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність своїх дій під час розгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби. 
Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на те, що позивач у даній категорії справ звільнений від сплати судового збору, суд не вирішує питання щодо стягнення судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 14, 77, 139, 243 – 246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов задовольнити частково.
2. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі п.п. “г” п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” через сімейні обставини у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю ІІ групи. 
3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 21.10.2025 про звільнення з військової служби на підставі п.п. “г” п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” та прийняти рішення по суті, з урахуванням висновків суду, що окреслені у даному судовому рішенні.
4. В іншій частині позову відмовити.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У відповідності до ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування учасників процесу:
позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 );
відповідач – військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ).

Суддя В.К. Левицький