Справа № 490/11007/24 
Провадження № 2/477/588/26   

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року       м. Миколаїв

Вітовський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді Полішко В.В., з секретарем – Хлибовою Г.Є., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вітовського районного суду Миколаївської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2024 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача, в якому просить стягнути зі ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду у сумі 803903,94 грн. та 35000,00 грн. моральної шкоди. 
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2025 року позовну заяву разом з додатками направлено до Жовтневого (нині – Вітовського) районного суду Миколаївської області за підсудністю, в порядку статті 31 ЦПК України.
Справа надійшла до Вітовського (раніше – Жовтневого) районного суду Миколаївської області 06 травня 2025 року.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 10 січня 2024 року близько 12-00 години у м. Миколаєві на перехресті вул. Г. Карпенка та вул. Крилова, мало місце ДТП за участі транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», під керуванням позивача, та транспортного засобу «Mazda 6», під керуванням водія ОСОБА_2 . 
Внаслідок вказаної пригоди належний позивачу транспортний засіб «Volkswagen Tiguan», зазнав технічних ушкоджень, а його власник відповідно матеріальних збитків.
Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 серпня 2024 року у справі №487/888/24, яка залишена у силі постановою Миколаївського апеляційного сулу, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. 
Відповідно до Звіту від 017/01-24 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак НОМЕР_1 , їх розмір становить 796403,94 грн.
Також, сторона позивача понесла витрати: на проведення експертного дослідження у сумі 2500,00 грн., а також за послуги евакуатора у сумі 5000,00 грн. 
Крім цього, просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 35000,00 грн. спричинену діями ОСОБА_2 , посилаючись на те, що довелося зіштовхнутися з організацією ремонтно-відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля, збору необхідних документів для суду, страхової компанії, змінити спосіб життя, перелаштувати свій режим дня та роботи, користуватися громадським транспортом. На тривалий час втратив можливість возити членів своєї родини, а також виїжджати за межі міста до своїх родичів. Це доставило йому чимало переживань, що не зможе убезпечити свою родину та вивезти її в безпечне місце. 

Позивач у судове засідання не з`явилася. Від його представника до суду надійшла до суду заява з проханням розглядати справу за їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відповідно до частини 7, 11 статті 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи. Відзив відповідачем не подано.

Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
З огляду на те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, суд дійшов наступного висновку. 
Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників, суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники (юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, страховики (страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Закону України «Про страхування», особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а також Моторне (транспортне) страхове бюро України та потерпілі (треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації наземного транспортного засобу, зазначеного у чинному Договорі, або, залежно від умов Договору, будь-якого наземного транспортного засобу, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах.
Статтею 6 Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. 

З огляду на матеріали справи, 10 січня 2024 року близько 12-00 години ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Mazda 6», державний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Г. Карпенка в бік вул. Крилова в м. Миколаєві, при здійсненні повороту ліворуч був неуважний, не слідкував за дорожньою обстановкою, не надав перевагу транспортному засобу, який рухався у зустрічному напрямку по головній дорозі на «зелений» сигнал світлофора в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 , який рухався по вул. Г. Карпенко. Внаслідок ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
ОСОБА_2 було порушено вимоги пункти 2.3 Б, 16.6 Правил дорожнього руху України.
Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва 20 серпня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинення вказаного правопорушення. Водночас, провадження у справі закрито на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП. 
Постанова суду першої інстанції від 20 серпня 2024 року залишена без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 26 вересня 2024 року. 
Аналізуючи вищезазначене слід дійти висновку, що саме з вини ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, через порушення ним правил дорожнього руху України.
Доказів зворотного на час розгляду справи суду не надано. 
Враховуючи викладене, суд вважає доведеним причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача, а саме: ОСОБА_2 та завданні шкоди позивачу, тобто шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди,у даному випадку має місце страховий випадок, який підпадає під дію вказаного Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 

Щодо розміру відшкодування матеріальної шкоди.
Відповідно до вимог частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).
Статтею 900 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника).
За правилами статей 979, 988 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Матеріали справи доказів того, що транспортний засіб «Mazda 6», державний номер НОМЕР_2 , застрахований та наявний полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не містить. 

Згідно з частинами 1 та 2 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підстава, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. 
Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 

Як вбачається з матеріалів справи страховиком у визначений законом строк був проведений огляд автомобіля та складений передбачений законом звіт.
Відповідно до Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу від 12 лютого 2024 року №017/01-24 вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак НОМЕР_1 , вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача у результаті пошкодження під час ДТП складає 740468,06 грн., вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу – 740468, 06 грн.; вартість втрати товарної вартості (ВТВ) – 55935,88 грн. Вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу - 796403,94 грн.

Визначення розміру матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу внаслідок його пошкодження, здійснюється з урахуванням оціночних процедур, установлених чинним законодавством, у тому числі Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, за наслідками яких визначається вартість відновлювального ремонту (вартість ремонтно-відновлювальних робіт, вартість необхідних для ремонту матеріалів, вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту) з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.
Суд, вважає необхідним при визначенні суми збитків враховувати вартість відновлюваного ремонту, яка визначена Звітом від 12 лютого 2024 року № 017/01-24 2021 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу у сумі 796403,94 грн., оскільки він виконаний з застосуванням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, з проведенням огляду транспортного засобу та ремонтною калькуляцією. 
Як встановлено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 142/5/2092 від 24.11.2003, проведення оцінки без огляду транспортного засобу унеможливлює встановлення технічного стану, обсягу і характеру пошкоджень, а отже і вартість матеріального збитку. 
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Аналізуючи вищевикладене, положення статей 22, 1166, 1187 ЦК України, слід дійти висновку, що відшкодуванню позивачу підлягають ті витрати (реальні збитки), які він фактично поніс для відновлення свого порушеного права. 
Таким чином, позовні вимоги в цій частині щодо стягнення вартості матеріального збитку завданого в результаті пошкодження транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак НОМЕР_1 у сумі 796403,94 грн. підлягають задоволенню. 

Крім цього, в якості майнової шкоди позивач зазначає витрати на проведення експертного дослідження у сумі 2500,00 грн., а також 5000,00 грн. – витрат за послуги евакуатора. 
Водночас, належних доказів понесення позивачем вказаних витрат матеріали справи не містять. 
Оскільки суд розглядає справу на підставі наданих доказів, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги в цій частині. 

Щодо відшкодування заподіяної моральної шкоди. 
Згідно зі ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначаються судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала матеріальної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 
Відповідно до пунктів 3,9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до статті 1167 ЦК України позивачі мають право на відшкодування моральної шкоди, яка завдана неправомірними діями відповідача. 
Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення на його користь моральну шкоду у сумі 35000,00 грн., посилаючись на те, що відповідач фактично протиправно позбавив його права власності на автомобіль, яке включає в себе право користування транспортним засобом. В свою чергу, відсутність автомобіля порушило його нормальні життєві зв`язки через неможливість (ускладнення) продовження активного громадського життя. 
При визначені розміру моральної шкоди, суд виходить з того, що в результаті вчиненого адміністративного правопорушення позивач змушений був змінити спосіб життя, пошкодження автомобіля та пошуки коштів на його ремонт призвели до душевних страждань та переживань, а тому вважає що стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача моральної шкоди у сумі 10000,00 грн. є достатньою компенсацією завданих моральних страждань.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, оскільки встановлено, що в результаті ДТП, яка стала наслідком неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 , позивач зазнав як моральної так і матеріальної шкоди. В рахунок погашення матеріальної шкоди з відповідача підлягає стягненню вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу - 796403,94 грн., а також моральна шкода у сумі 10000,00 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір з урахуванням суми заявлених вимог 2422,40 грн. + 7964,03 грн. = 9295,23 грн. 
З огляду на те, що представник позивача зробив заяву, що докази понесених судових витрат на правничу допомогу будуть подані у встановлений статтею 141 ЦПК України строк, то питання розподілу судових витрат на правничу допомогу буде вирішене додатковим рішенням суду.

Керуючись ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, 

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податківНОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податківНОМЕР_4 , у якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, грошові кошти у сумі 796403 (сімсот дев`яносто шість тисяч чотириста три) грн. 94 коп., та 10000 (десять тисяч) грн 00 коп. моральної шкоди. 

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податківНОМЕР_3 , на користь держави судовий збір у сумі 9295 (дев`ять тисяч двісті дев`яносто п`ять) грн. 23 коп. 

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.
Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Вітовський районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:
позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податківНОМЕР_4 ;
відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податківНОМЕР_4 .

Суддя В.В.Полішко