Справа № 450/4349/25  Провадження № 2/450/418/26 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2026 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:  
головуючого-судді Добош Н.Б.
при секретарі Хамуляк Ю.В.
представника позивача ОСОБА_1 
представника відповідача Думич Н.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом  ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон Груп» про захист прав споживачів, стягнення інфляційних витрат, трьох процентів річних та моральної шкоди, -
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся з позовом до ТОВ БІК «Рубікон Груп» про стягнення 3% річних, індексу інфляції за порушення терміну виконання грошового зобов`язання, стягнення моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16.12. 2021 року між ТОВ «Будівельноінвестиційна компанія «Рубікон Груп» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №Б5-25/ С3/161221-72. Відповідно до п.4.1. Договору вартість майнових прав за цим Договором становить 1 274 040,00 грн. Належним чином виконуючи свої зобов`язання покупця, 16 грудня 2021 року ОСОБА_2 здійснив оплату згідно вказаного Договору в розмірі 1 274 040,00 грн на рахунок ТОВ «БІК «Рубікон Груп». Однак, як з`ясувалося в результаті візуального огляду та аналізу стану будівельних робіт, жодні будівельні роботи на земельній ділянці фактично не проводились, а об`єкт будівництва взагалі не зводився. У зв`язку з вищенаведеним, 19 вересня 2023 року ОСОБА_2 було надіслано відповідачу повідомлення про дострокове розірвання договору купівлі-продажу та повернення коштів. 27 вересня 2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельноінвестиційна компанія «Рубікон Груп» було отримано вищевказане повідомлення про дострокове розірвання договору. Оскільки відповідно до п.7.4 Договору такий є розірваним на десятий календарний день з дня отримання стороною рекомендованого листа, то договір №Б5-25/С3/161221-72 від 16.12.2021 вважається розірваним з 07.10.2023. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 травня 2025 року у справі №466/2669/23 позовну заяву ОСОБА_2 до ТОВ «БІК «Рубікон Груп» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів, розірвання договору купівлі-продажу задоволено: розірвано договір № Б5-25/С3/161221-72 від 16.12.2021, укладений між позивачем ОСОБА_2 як покупцем та відповідачем ТОВ «БІК «Рубікон Груп» як продавцем з 07 жовтня 2023 року. Стягнуто із ТОВ «БІК «Рубікон Груп» на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 1 274 040 грн. 00 коп. Вищезазначене рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили. Станом на цей час грошові кошти ОСОБА_2 не повернуті. В той же час, позивач має право вимагати стягнення з відповідача інфляційні втрати та 3% річних на підставі ст.625 Цивільного кодексу України, а також компенсації моральної шкоди, що зумовило звернення до суду. Відтак, позивач має право на стягнення 3% річних у розмірі 74967,38грн. та інфляційних втрат у розмірі 269251,59грн. за період з 08 жовтня 2023 року по 23 вересня 2025 року.
Також вказує, що позивачу заподіяно моральну шкоду. За змістом ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Оскільки договір купівлі-продажу майнових прав передбачав в подальшому набуття покупцем права власності на квартиру, яка буде здана в експлуатацію у визначений договором строк, то в цих відносинах позивач виступає споживачем, а тому на такі правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». 
Відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань за Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру, життя позивача було перенасичене негативними емоціями та психічними переживаннями, оскільки для реалізації свого бажання мати власне житло, позивач обмежив себе в реалізації своїх звичок, всі ресурси були спрямовані на виконання оспорюваного договору в надії на те, що в найближчому майбутньому його мрія мати власне житло буде втілена в життя. Внаслідок невиконання договірного зобов`язання, за яке позивачем були сплачені кошти, останньому завдано моральних страждань, що полягали у зміні звичного укладу його життя, хвилюванні через неповернення відповідачем позивачу сплачених на виконання умов договору грошових коштів, розмір яких для нього є досить великою сумою, а тому він має право на відшкодування моральної шкоди. Більше того, несвоєчасне повернення сплачених позивачем коштів призвело до його перебування у пригніченому стані та емоційному перенапруженні. Всі зазначені факти значним чином змінили ритм та порядок життя позивача, порушили його нормальні життєві зв`язки, для відновлення яких він повинен прикладати значні додаткові зусилля. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 30 000,00 грн. Просить позовні вимоги задоволити та стягнути судові витрати.
Представником відповідача подано відзив в якому проти позовних вимог заперечила. Вказує, що рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 22.05.2025р. у справі №466/2669/23 набрало законної сили з 24.06.2025р. Стягнуті цим рішенням грошові кошти в розмірі 1 274 040 грн. 00 коп. відповідач позивачу не сплатив, а тому на підставі ст.625 ЦК України позивач пред`явив позовні вимоги про стягнення з відповідача 269 251,59 грн. інфляційні втрати, 74 967,38 грн. 3% річних, які нараховані позивачем за період з 08.10.2023р по 23.09.2025р. Відповідач вважає, що позивач неправильно визначив момент, з якого у відповідача виник обов`язок повернути позивачу 1 274 040 грн. 00 коп у зв`язку із розірванням договору №Б5-25/С3/161221-72 від 16.12.2021р. на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської обл. від 22.05.2025р. у справі №466/2669/23, що суперечить положенням ч.3 ст.653 ЦК України. 
Ч.2 ст.651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (ч.3 ст.653 ЦК України). Зазначає, що договір №Б5-25/С3/161221-72 від 16.12.2021р. був розірваний не в односторонньому порядку позивачем, а в судовому порядку відповідно до рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 22.05.2025р. у справі №466/2669/23. Відтак, зважаючи на положення ч.3 ст.653 ЦК України договір №Б5-25/С3/161221-72 від 16.12.2021р. вважається розірваним, а зобов`язання, що виникли на підставі цього договору, припиненими з дня набрання законної сили рішенням суду, тобто з 24.06.2025р., тому обов`язок у відповідача перед позивачем щодо повернення 1 274 040 грн. 00 коп. виник з 24.06.2025р., оскільки саме з цього моменту між сторонами припинились зобов`язання за договором №Б5-25/С3/161221- 72 від 16.12.2021р. 
Правовою підставою по позову ОСОБА_2 до ТОВ «БІК «Рубікон Груп» є ст.625 ЦК України. 
У зв`язку з вищенаведеним, розрахунок позивача інфляційних втрат і 3% річних за період з 08.10.2023р. по 23.09.2025 р. є неправильним, оскільки в даному випадку період прострочення відповідачем свого грошового зобов`язання перед позивачем по сплаті 1 274 040 грн. 00 коп. розпочався з 24.06.2025р. і правильним періодом, за який з відповідача може бути стягнуто інфляційні втрати і 3% річних є 24.06.2025р. – 23.09.2025р. Розрахунок інфляційних втрат і 3% річних за період прострочення 24.06.2025р. – 23.09.2025р. є наступним. 3% річних за період 24.06.2025р. – 23.09.2025р., який включає 92 дні.: 1 274 040 грн. 00 коп. х 3% : 100% : 365 дні х 92 дні = 9 633,84 грн. 
Індекс інфляції в липні 2025р. і серпні 2025р. становив по 99,8%, а тому за ці місяці інфляційні не нараховуються. При цьому, безпідставними є посилання позивача на лист, надісланий 19.09.2023р. ОСОБА_2 на адресу відповідача про дострокове розірвання договору №Б5-25/ С3/161221-72 від 16.12.2021р. і повернення коштів.
Вказує, що згідно з п.7.4 договору №Б5-25/С3/161221-72 від 16.12.2021р. у випадку одностороннього розірвання договору покупцем такий договір вважається розірваним на 10-й день після отримання продавцем такого повідомлення покупця про розірвання договору, а обов`язок повернути Покупцю сплачені грошові кошти Продавець має виконати протягом 90 календарних днів з часу розірвання договору, при чому такі грошові кошти повертаються в гривнях без індексації.. Зважаючи на те, що позивач днем одностороннього розірвання договору зазначає 07.10.2023р., то днем прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань перед позивачем щодо повернення сплачених грошових коштів є 5 січня 2024 року (91-й день з 07.10.2023р.). У зв`язку з вищенаведеним, якщо суд візьме до уваги доводи позивача щодо дня, з якого договір вважається розірваним, то період нарахування 3% річних та інфляційних є неправильним, оскільки позивач таке нарахування здійснює починаючи з 08.10.2023р., в той час як згідно вищенаведених обгрунтувань відповідача днем, з якого почалось прострочення відповідача щодо повернення коштів позивачу за умовами п.7.4 договору №Б5-25/С3/161221-72 від 16.12.2021р. можна вважати лише 05.01.2024р. Просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 . 
Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому вказала, що судове рішення у справі №466/2669/23, що набрало законної сили, має преюдиційне значення при вирішенні цієї справи, а встановлені ним обставини повторного доведення не потребують, оскільки спір існує і надалі між тими самими сторонами. Відповідач, будучи обізнаним зі змістом означеного рішення суду, в апеляційному порядку його не оскаржив, у тому числі в частині зазначення у його мотивувальній та резолютивній частинах дати, із якої судом розірвано договір. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд. З урахуванням викладеного, у цій справі відсутні підстави для повторного доказування наведених обставин (існування істотного порушення договору відповідачем та дати розірвання договору), оскільки існування цих обставин підтверджує судове рішення, що не може бути поставлене під сумнів. 
Рішенням суду, що набрало законної сили, визначено конкретну дату, з якої договір між сторонами розірвано – з 07 жовтня 2023 року, датою припинення зобов`язання за договором є саме дата його розірвання (у цьому разі зобов`язання припиняється одночасно із розірванням договору). Наслідком розірвання договору між сторонами з 07.10.2023 є виникнення у відповідача з цієї ж дати обов`язку із повернення коштів, отриманих від позивача на виконання договору, що був розірваним. Відтак, факт припинення правовідносин за договором №Б5-25/С3/161221-72 від 16.12.2021 у зв`язку з його розірванням з 07.10.2023 є підставою для повернення сплачених позивачем коштів з 08.10.2023. В той же час, не заслуговують уваги твердження відповідача про необхідність застосування п.7.4. договору №Б5-25/С3/161221-72 від 16.12.2021 щодо строку повернення відповідачем коштів, адже внаслідок розірвання договору з 07.10.2023 в судовому порядку виключається можливість застосовувати таке положення договору. Просила задоволити позовні вимоги.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала просила такі задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. 
У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги заперечила, просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. 
Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).
Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено, що 16.12.2021 року між ОСОБА_2 як покупцем та ТзОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон Груп» як продавцем укладено договір купівлі-продажу майнових прав № Б5-25/С3/161221-72, за умовами якого продавець зобов`язується за плату передати покупцю у приватну власність майнові права на отримання у власність двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , а покупець зобов`язується сплатити продавцю ціну продажу майнових прав та прийняти квартиру.
Відповідно до розділу 4 пункту 4.1 Договору купівлі-продажу майнових прав № Б5-25/С3/161221-72 від 16.12.2021 року, вартість Майнових прав за цим Договором становить 1 274 040,00 грн. 00 коп., вартість одного метра квадратного становить 18 000 грн, 00 коп. що еквівалентно 662 доларам США за курсом 27,1960 грн за 1 долар США. При цьому, кінцева вартість визначається сторонами станом на дату передання Об?єктів нерухомості за Актом приймання-передачі, різниця фактичної площі виплачується з розрахунку еквівалентно 662 доларам США по курсу НБУ на день оплати.
Згідно квитанцій № 16-1464748/1/С від 16.12.2021 року позивачем сплачено на користь ТзОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон Груп» 1 274 040,00 грн. за договором купівлі-продажу майнових прав № Б5-25/С3/161221-72 від 16.12.2021 року.
У той же час, згідно п.7.3 Договору, він може бути розірваний в односторонньому порядку зі сторони покупця: у разі невиконання продавцем термінів будівництва будівництва та здачі об`єкта в експлуатацію.
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 травня 2025 року у справі №466/2669/23 позовну заяву ОСОБА_2 до ТОВ «БІК «Рубікон Груп» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів, розірвання договору купівлі-продажу задоволено: розірвано договір № Б5-25/С3/161221-72 від 16.12.2021, укладений між позивачем ОСОБА_2 як покупцем та відповідачем ТОВ «БІК «Рубікон Груп» як продавцем з 07 жовтня 2023 року. Стягнуто із ТОВ «БІК «Рубікон Груп» на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 1 274 040 грн. 00 коп.
Відповідно до ч 5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.12.2019 у справі № 520/11429/17 (провадження № 61-19719св19), зазначено, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно.
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 травня 2025 року встановлено, що Порушення відповідачем строків будівництва і не введення об`єкта будівництва в експлуатацію у строки, визначені пунктами 2.5, 2.6 договору купівлі-продажу майнових прав № Б5-25/С3/161221-72 від 16.12.2021 року, є істотним порушенням умов договору. Строк затримки виконання зобов`язання відповідачем є значним, а об`єкт будівництва так і недобудований та не зданий в експлуатацію, як на час пред`явлення позову до суду, так і на час розгляду справи по суті.
За вказаних обставин, суд приходить до висновку щодо доведеності факту істотного порушення ТзОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон Груп» умов договору купівлі-продажу майнових прав № Б5-25/С3/161221-72 від 16.12.2021 року та наявності підстав для його розірвання із 07.10.2023 року.
Згідно вищезазначеного рішення суду, договір купівлі-продажу задоволено: розірвано договір № Б5-25/С3/161221-72 від 16.12.2021, укладений між позивачем ОСОБА_2 як покупцем та відповідачем ТОВ «БІК «Рубікон Груп» як продавцем розірвано з 07 жовтня 2023 року та стягнуто з відповідача 1 274 040 грн. 00 коп.
Оскільки, згідно вищезазначеного рішення суду, договір розірвано із врахуванням умов договору про одностороннє розірвання договору, передбачене п.7.3 договору, відтак, для встановлення часу виникнення обов`язку відповідача щодо повернення суми сплачених коштів при розірванні договору також слід враховувати умови договору № Б5-25/С3/161221-72 від 16.12.2021, а саме, п. 7.4, відповідно до якого, у випадку одностороннього розірвання договору покупцем такий договір вважається розірваним на 10-й день після отримання продавцем такого повідомлення покупця про розірвання договору, а обов`язок повернути Покупцю сплачені грошові кошти Продавець має виконати протягом 90 календарних днів з часу розірвання договору, при чому такі грошові кошти повертаються в гривнях без індексації.
Відповідачу було відомо про виникнення обов`язку про повернення коштів на підставі п.7.3 договору № Б5-25/С3/161221-72.
У рішенні суду від 22.05.2025 було встановлено, що 20.09.2023 року відповідачу ТзОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон Груп», за адресою: 79019, м. Львів, вул. Липинського, 36, було направлено позивачем повідомлення про дострокове розірвання договору купівлі-продажу та повернення коштів від 19.09.2023 року, згідно змісту якого ОСОБА_2 повідомив ТОВ «БІК «Рубікон Груп» про дострокове припинення договору купівлі-продажу N?Б5-25/C3/161221-72 від 16.12.2021 року, укладеного між ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон Груп» та ОСОБА_2 , на підставі п.7.3.2. Договору, а також просив негайно повернути сплачені ним кошти у гривнях, у розрахунку еквівалентному 46 856,36 доларів США.
Із листа-відповіді адвокату Кулинич Марті-Марії за вих. № 1-24/11 від 24.11.2023 року, за підписом директора у складі Дирекції Гищук І. О. вбачається, що на банківський рахунок Товариства від фізичної особи ОСОБА_2 16.12.2021 року надійшли грошові кошти в загальній сумі 1 274 040 грн. Також вказано, що відповідно до п.7.3.2 договір є розірваним на десятий календарний день з дня отримання Стороною рекомендованого листа та що договір № Б5-25/С3/161221-72 від 16.12.2021 вважається розірваним з 07.10.2023 року. Також зазначено, що поточний банківський рахунок ТОВ «БІК «Рубікон Груп» є заблокованим приватним виконавцем в рамках примусового стягнення наявного боргу і першочергово розрахунки проводяться за виконавчим провадженням. Крім того, в Товаристві існує заборгованість по заробітній платі та податкам, що утворилися в минулих періодах (до зміни керівництва Товариства), і які мають пріоритет по відношенню до інших виплат.
Однак із долученої до матеріалів справи представником відповідача – адвокатом Думич Н. Б. копії протоколу дирекції ТОВ «БІК» «Рубікон Груп» № 01-13/09 від 13.09.2024 року вбачається, що члени дирекції, в особі директора – Думич Н. Б., фінансового директора – Гищук І. О., комерційного директора – ОСОБА_3 одноголосно вирішили вважати договір купівлі-продажу майнових прав № Б5-25/С3/161221-72 від 16.12.2021 року, укладений із ОСОБА_2 не розірваним та чинним.
Із врахуванням наведеного, відповідачу було відомо про виникнення обов`язку про повернення коштів позивачу у розмірі 1 274 040 грн. на підставі п.7.3, 7.4 договору № Б5-25/С3/161221-72, при отриманні повідомлення позивача від 20.09.2023.
За наведених обставин у відповідача виник обов`язок щодо повернення позивачу грошових коштів у розмірі 1 274 040,00 грн. з 05.01.2024р.
Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторові від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримані компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (статті 519, 612, 625 ЦК України).
Відповідно до вимог ст.ст.611, 612 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Постановою Великої Палати Верховного Суду 16.01.2019 р. у справі № 373/2054/16-ц встановлено наступне «У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3% річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.
Відповідно до правового висновку постанови Верховного Суду України від 15.11.2010 у справі № 3-11гс10, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.
Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 16 травня 2018 р у справі № 14-16цс18 (№ 686/21962/15-ц).
За таких обставин, обґрунтованими є доводи позову щодо нарахування 3 % річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином 3% річних за невиконання грошового зобов`язання по поверненні грошових коштів у сумі 1 274 040 грн 00 коп., що підлягають стягненню за період з 05.01.2024р. по 23.09.2025 складає : 65657,83грн. Інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання по поверненні грошових коштів у сумі 1 274 040 грн 00 коп., що підлягають стягненню за період з 05.01.2024р. по 23.09.2025 складає 243 334,77грн. Відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення. 
Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне:.
відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Таким чином, з огляду на вищенаведене, суд враховує, що позивачу були спричинені моральні страждання, які полягали у невиконані відповідачем зобов`язань, а також враховує душевні страждання перенесені в результаті дій відповідача, при цьому суд також враховує що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. оцінені ним суб`єктивно і є завищеними, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позовні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 10 000 грн
За таких обставин, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог .
Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. за позовну вимогу немайнового характеру, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-
в и р і ш и в :
позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон Груп» про захист прав споживачів, стягнення інфляційних витрат, трьох процентів річних та моральної шкоди – задоволити частково
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон Груп» (ЄДРПОУ 40116861) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 3% річних у розмірі 65657,83грн. (шістдесят п`ять тисяч шістсот п`ятдесят сім гривень 83 копійки) та інфляційні нарахування у розмірі 243 334,77грн. (двісті сорок три тисячі триста тридцять чотири гривні 77 копійок). 
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон Груп» (ЄДРПОУ 40116861) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн (десять тисяч гривень 00 коп) . 
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон Груп» на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , адреса для листування АДРЕСА_3 
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон Груп», ЄДРПОУ 40116861, вул. Липинського буд. 36, м. Львів
Повний текст судового рішення складено 26.03.2026 року.

Суддя	Н.  Б.  Добош