РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
13 квітня 2026 р.  Справа № 120/2121/26

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, 

за участю 
секретаря судового засідання: Голди Владислава Миколайовича, 
представника позивача: Воловодівського Ігоря Васильовича,
представника відповідача: Соколовської Анастасії Олександрівни (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу
за позовом: сільськогосподарського приватного підприємства "Кісниця" 
до: Одеської митниці 
про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов сільськогосподарського приватного підприємства "Кісниця" (далі - позивач, СТОВ "Кісниця") до Одеської митниці (далі - відповідач, митниця) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю, на думку позивача, рішення відповідача, оформленого листом від 07.11.2025 року №7.10-5/28-01-04/13/17120, про відмову у наданні дозволу на внесення змін до митної декларації №25UA500050007707U9 від 24.09.2025 року.
Ухвалою від 23.02.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.
09.03.2026 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, мотивуючи це тим, що оскаржуване рішення прийнято законно та обґрунтовано.
Відповідач вказує, що для цілей надання пільги зі сплати вивізного (експортного) мита (вивільнення зарезервованих коштів/повернення сплачених до бюджету сум вивізного (експортного) мита) експертні висновки подаються експортерами митним органам на кожну окрему партію сільськогосподарської продукції, що була фактично переміщена через митний кордон України після набрання чинності постановою № 1256. Вивезення товару “насіння ріпаку "00", генетично немодифікованого, продовольчого вищого класу, врожаю 2025 року…” за межі митної території України здійснювалось 23.09.2025 (згідно з відмітками на вантажному маніфесті).
Таким чином, відповідач зазначає, що на момент вивезення товару за межі митної території України механізм документального підтвердження, необхідного для надання звільнення від сплати вивізного (експортного) мита сільськогосподарським товаровиробникам при здійсненні експорту власно вирощеної сільськогосподарської продукції та сільськогосподарським кооперативам, які експортують сою, ріпак та кользу, що вирощені членами цього кооперативу, визначений постановою № 1256, був відсутній, що унеможливлювало практичне застосування положень Закону № 4536. Щодо зобов`язальної частини позовних вимог, то представник відповідача зазначає, що адміністративний суд у справах щодо оскарження прийнятих рішень виконавців влади, а також законодавці й, виконуючи цілі, встановлених адміністративними судами щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, не втручається і не може втручатися в дискреції (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза перевірки.
13.03.2026 представником позивача подано відповідь на відзив, відповідно до якої просить задовольнити позовні вимоги. Мотивуючи доводи відповіді на відзив представник позивача зазначає, що позивач погоджується з тим, що на момент вивезення товару за межі території України не був чинним механізм підтвердження факту власного виробництва товару, проте акцентує увагу на тому, що такий механізм вже був чинний на момент подання позивачем заяви №45 від 29.10.2025р., за формою згідно з додатком 3, у якій той просив внести зміни до митної декларації №25UA500050007707U9. Більш того, до даної заяви представником декларанта було подано експертний висновок Вінницької ТПП, який і був запроваджений постановою №1256. Також звертає увагу на те, що відповідач не вказав жодного аргументу в спростування твердження позивача, що станом на момент пропуску товару по контракту через митний кордон (23.09.2025р.) чинними були пільги передбачені Законом України №4536-ІХ від 16.07.2025р. з огляду на те, що такий товар є товаром власного виробництва і, відповідно, мав вивозитися без мита.
Більш того, відсутність порядку на момент вивезення, який би визначав перелік документів, якими підтверджується факт власного вирощування ріпаку, не може відміняти такий митний режим для позивача.
Також, представник позивача зазначає, що в даному випадку зобов`язання митниці надати дозвіл на внесення змін до митної декларації є дотриманням гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений та є належним способом захисту порушеного права.
19.03.2026 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, які є аналогічними змісту доводів у відзиві на позовну заяву.
Ухвалою суду від 10.03.2026 допущено участь представників відповідача в судових засіданнях в цій справі в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів, через систему відеоконференцзв`язку "vkz.court.gov.ua".
Усною ухвалою суду від 24.03.2026 із занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на доводи, наведені в позовній заяві та у відповіді на відзив.
Представниця відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з посиланням на обґрунтування, наведені у відзиві та у запереченнях на відповідь на відзив.
Заслухавши усні пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.
30.07.2025 р. Сільськогосподарське приватне підприємство “Кісниця” уклало Контракт на поставку №507/10407640 з “ADM Snternational Sarl” предметом поставки за яким був товар - насіння ріпаку “ 00”, генетично немодифікований, продовольчий вищого і 1-класу, українського походження, врожаю 2025 р., насипом у кількості 300мт (триста м/т 000кг) +/-5% в опціоні Продавця по обумовленій в Контракті ціні (далі - Контракт).
Згідно з п. 8 та 9 Контракту, ціна Товару складає 567,50 доларів США за одну метричну тонну, загальна вартість контракту складає 170 250,00 доларів США.
Пунктом 10 Контракту визначено умови поставки згідно з Інкотермс 2010 – FOB – Одеський морський торговий порт. Датою поставки Товару уважається дата коносаменту. Право власності на Товар переходить від Продавця до Покупця, коли Товар перетинає поручні судна в порту завантаження.
Строки поставки Товару Сторони визначили у п. 11 Контракту, у якому зазначили, що Продавець зобов`язаний поставити Покупцю готовий Товар в термін з 30 липня 2025 р. по 15 серпня 2025р.
Згідно з п. 21 строк дії Контракту визначено Сторонами до 31.12.2025р.
На забезпечення реалізації умов даного Контракту та з метою проведення митного оформлення товару для його вивезення, 30.07.2025р. СПП “Кісниця”, як Довіритель, уклало з Дочірнім підприємством “Юран” ТОВ “ДП ЮРОЛ”, як Повіреним, Договір доручення, згідно з яким Довіритель доручає, а Повірений, діє на підставі дозволу на провадження митної брокерської діяльності, що підтверджується “Витягом з реєстру митних брокерів”, приймає на себе зобов`язання та всі функції пов`язані з митним оформленням вантажів Довірителя та є його прямим митним представником.
На виконання Контракту та з огляду на умови поставки FOB – Одеський морський торговий порт, Покупець зафрахтував судно Zheng Hui, яке 03.09.2025р. стало до причалу №25 Одеського морського торгівельного порту.
Поряд з цим, 02 вересня 2025 року підписано Закон України “Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України “Про інтегроване запобігання та контроль промислового забруднення” та з метою удосконалення окремих положень податкового законодавства” від 16 липня 2025 року № 4536-ІХ, який вносить зміни до Закону України “Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур”.
Розділом II “Прикінцеві та перехідні положення” даного Закону внесено зміни до Закону України "Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур" та запроваджено справляння вивізного (експортного) мита на соєві боби, подрібнені або не подрібнені (товарна позиція 1201 згідно з УКТЗЕД) та насіння ріпаку або кользи, подрібнене або не подрібнене (товарна позиція 1205 згідно з УКТЗЕД) у розмірі 10% від митної вартості товарів.
Починаючи з 1 січня 2030 року, ставка вивізного (експортного) мита на зазначені олійні культури щороку зменшуватиметься на 1% до значення 5%. Також у даному законі зазначено, що сільськогосподарські товаровиробники, які експортують власно вирощену сільськогосподарську продукцію, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТ ЗЕД, а також сільськогосподарські кооперативи, які експортують таку сільськогосподарську продукцію, вирощену членами такого кооперативу, звільняються від сплати вивізного (експортного) мита, передбаченого цією статтею.
При цьому, термін "сільськогосподарський товаровиробник" вживається у значенні, наведеному в Податковому кодексі України".
Згідно з довідкою ГУ ДПС у Вінницькій області від 31.03.2025 № 630/02-32-0405-16 СТОВ "Кісниця" підтверджено статус платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік, якими відповідно до ч. 4 ст. 291 ПК України є сільськогосподарські товаровиробники - юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.
У зв`язку з наявністю у позивача статусу сільськогосподарського товаровиробника, останнім до Одеської митниці подано митну декларацію, в якій вказано 0% ставки за розмитнення товару. 
Як зазначає позивач, Одеська митниця не приймала митну декларацію на товар з 0% митом, пояснюючи це тим, що відсутній порядок та перелік документів на підтвердження такого статусу.
СТОВ "Кісниця" з метою виконання умов Контракту, через митного представника 19.09.2025 року було подано періодичну митну декларацію типу ЕК 10 РР №25UA500050007596U6 відповідно до якої задекларовано поставку товару: насіння ріпаку “ 00”, генетично немодифікованого, продовольчого вищого та 1 класів, врожаю 2025 року, виробник СПП “Кісниця” масою нетто 301160 кг., вартістю 170908,30 доларів США.
Ставка мита задекларована у 10% та становить 704976,23 грн.
Для сплати вивізного мита з операції експорту ріпаку власного виробництва митним брокером було подано митну декларацію №25UA500050007707U9 від 24.09.2025, якою для сплати було визначено та задекларовано мито за ставкою у 10% у сумі 707184,36 грн.
Дані митні платежі були сплачені у повному обсязі, що підтверджується наступними платіжними документами: платіжною інструкцією №4142 від 17.09.2025р. на суму 703718,34 грн.; платіжною інструкцією №4149 від 19.09.2025р. на суму 1257,89 грн.; платіжною інструкцією №4158 від 24.09.2025р. на суму 2208,13 грн.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 03 жовтня 2025 року №1256 “Деякі питання підтвердження власного вирощування окремих видів сільськогосподарської продукції для цілей експорту”, яка набрала чинності 05.10.2025р. Вказана постанова визначає, що документом, що підтверджує право сільськогосподарського товаровиробника експортера власно вирощеної сільськогосподарської продукції на пільгу із сплати вивізного (експортного) мита, є експертні висновки, що видаються експортерам Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами на кожну окрему партію сільськогосподарської продукції, що експортується.
09.10.2025р. позивач звернувся до Вінницької торгово-промислової палати та надав документи, які підтверджували, що ріпак, який є предметом поставки, є власно вирощеним СПП “Кісниця”.
За результатами дослідження Вінницькою ТПП було надано Експертний висновок про походження товару №UAD50500К369 від 28.10.2025р. , яким засвідчено, що СПП “Кісниця” є експортером та виробником насіння ріпаку “ 00”, генетично немодифікованого, продовольчого вищого і 1-го класів, що поставляється в кількості 301,160 МТ по коносаменту №28 від 22.09.2025р., судно Zheng Hui, згідно з контрактом на поставку №507/10407640 від 30.07.2025р. між СПП “Кісниця”, Україна та Компанією ADM Snternational Sarl”, Швейцарія.
На підставі ст.269 Митного кодексу України, митним представником позивача було подано заяву №45 від 29.10.2025р., за формою згідно з додатком 3, у якій позивач просив внести зміни до митної декларації №25UA500050007707U9, обґрунтовуючи це вищенаведеним експертним висновком Вінницької ТПП, та зазначив, що ставка мита у 10 % не заповнюється у відповідній стрічці.
За результатами розгляду звернення декларанта ОСОБА_1 від 29.10.2025 № 45 (вхід. митного поста “Одеса-порт” від 30.10.2025 № 28-01- 12/ЗЕД/3242) щодо внесення змін до ЕМД №25UA500050007707U9 Одеською митницею складено та направлено позивачу лист вих. №7.10-5/28-01-04/13/17120 від 07.11.2025р., яким повідомлено, що підстави для внесення змін до цієї ЕМД відсутні, мотивуючи це тим, що товар вивезено за межі митної території України за періодичною митною декларацією типу ЕК 10 РР від 19.09.2025 №25UA500050007596U6.
Також у вказаному листі митного органу зазначено, що на момент вивезення товару за межі митної території України механізм документального підтвердження, необхідного для надання звільнення від сплати вивізного (експортного) мита сільськогосподарським товаровиробникам при здійсненні експорту власно вирощеної сільськогосподарської продукції та сільськогосподарським кооперативам, які експортують сою, ріпак та кользу, що вирощені членами цього кооперативу, визначений постановою № 1256 був відсутній, що унеможливлює практичне застосування положень Закону № 4536.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується та виходить з такого. 
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу “заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом”. Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Митний кодекс України регулює засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Згідно з ст. 1 МК України законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 269 Митного кодексу України за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов`язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови. Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватись лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації. Внесення до митної декларації змін, які впливають на застосування до товарів заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, здійснюється за умови дотримання таких заходів.
За змістом частини сьомої статті 269 Митного кодексу України порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статей 257, 260 та 269 Митного кодексу України та підпункту 195.1.1 пункту 195.1 статті 195, пункту 200.8 статті 200 Податкового кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. № 450 затверджено Положення про митні декларації (далі - Положення). 
Пунктом 37 цього Положення встановлено, що після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом: подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, для сплати рівними частинами податку на додану вартість у разі надання розстрочення сплати податку на додану вартість під час ввезення на митну територію України устаткування та обладнання на підставах, визначених Податковим кодексом України, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом.
Пунктом 33 Положення передбачено, що за письмовим зверненням декларанта та з дозволу митного органу вiдомостi, зазначенi в поданій митному органу митній декларації, можуть бути змінені, зокрема шляхом доповнення, або митна декларація може бути відкликана.
У разі коли декларування здійснювалося непрямим митним представником, внесення змін або відкликання митної декларації може здійснюватися з дозволу митного органу за письмовим зверненням декларанта або утримувача митного режиму.
У заяві за формою згідно з додатком 3, підписаній декларантом, зазначаються причини зміни або відкликання митної декларації. Якщо відповідні нові відомості або причини відкликання митної декларації підтверджуються документами, що не подавались під час декларування, до заяви додаються завірені в установленому порядку копії таких документів.
Дозвіл митного органу на зміну або відкликання митної декларації на паперовому носії, митне оформлення якої не завершено, надається посадовою особою митного органу, яка здійснює оформлення цієї митної декларації, в усній формі. 
За приписами пункту 34 Положення про митні декларації, не дозволяється: внесення змін до граф 1 (перший і другий підрозділи), 14, 37 (перший підрозділ) і 54 митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа; внесення змін або відкликання митної декларації у разі виявлення порушень митних правил щодо задекларованих у цій митній декларації товарів; внесення змін до митної декларації, якщо з поданих документів не випливає, що відомості, зазначені у цій митній декларації, необхідно змінювати; внесення змін або відкликання митної декларації після надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, якому подана така митна декларація, інформації про призначення митним органом митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення або перевірки документів на товари (крім випадків, коли після проведення зазначених митних формальностей порушень митних правил не виявлено); внесення змін до митної декларації або її відкликання у разі відсутності документів, що підтверджують необхідність внесення таких змін або її відкликання; внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа з метою подання відомостей у випадках, коли Митним Кодексом України передбачена необхідність подання з цією метою додаткової декларації.
Із аналізу наведених правових норм слідує, що до моменту завершення митного оформлення товарів, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення декларант має право вносити зміни до митної декларації. 
При цьому наведені правові норми жодним чином не пов`язують можливість внесення змін до митної декларації протягом визначеного строку з наявністю відповідного порядку, який би визначав перелік необхідних документів, для реалізації чинної норми.
Суд погоджується з доводами представника позивача, що вирішення питання внесення змін до митної декларації внаслідок перерахунку митних платежів залежить виключно від наявності або відсутності законних підстав для внесення таких змін.
02 вересня 2025 року підписано Закон України “Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України “Про інтегроване запобігання та контроль промислового забруднення” та з метою удосконалення окремих положень податкового законодавства” від 16 липня 2025 року № 4536-ІХ, який вносить зміни до Закону України “Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур”.
Розділом II “Прикінцеві та перехідні положення” даного Закону внесено зміни до Закону України "Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур" та запроваджено справляння вивізного (експортного) мита на соєві боби, подрібнені або не подрібнені (товарна позиція 1201 згідно з УКТЗЕД) та насіння ріпаку або кользи, подрібнене або не подрібнене (товарна позиція 1205 згідно з УКТЗЕД) у розмірі 10% від митної вартості товарів.
Починаючи з 1 січня 2030 року, ставка вивізного (експортного) мита на зазначені олійні культури щороку зменшуватиметься на 1% до значення 5%. Також у даному законі зазначено, що сільськогосподарські товаровиробники, які експортують власно вирощену сільськогосподарську продукцію, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТ ЗЕД, а також сільськогосподарські кооперативи, які експортують таку сільськогосподарську продукцію, вирощену членами такого кооперативу, звільняються від сплати вивізного (експортного) мита, передбаченого цією статтею.
При цьому, термін "сільськогосподарський товаровиробник" вживається у значенні, наведеному в Податковому кодексі України".
Відповідно до пп. 14.1.235 п. 14. ст. 14 Податкового кодексу України сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Як свідчать матеріали справи, згідно з довідкою ГУ ДПС у Вінницькій області від 31.03.2025 № 630/02-32-0405-16 СТОВ "Кісниця" підтверджено статус платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік, якими відповідно до ч. 4 ст. 291 ПК України є сільськогосподарські товаровиробники - юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.
У зв`язку з наявністю у позивача статусу сільськогосподарського товаровиробника, останнім до Одеської митниці було подано митну декларацію, в якій вказано 0% ставки за розмитнення товару. Проте, відповідачем не було прийнято митну декларацію на товар з 0% митом, з посиланням на відсутність порядку та переліку документів на підтвердження такого статусу.
СТОВ "Кісниця" з метою виконання умов Контракту, через митного представника 19.09.2025 року було подано періодичну митну декларацію типу ЕК 10 РР №25UA500050007596U6 відповідно до якої задекларовано поставку товару: насіння ріпаку “ 00”, генетично немодифікованого, продовольчого вищого та 1 класів, врожаю 2025 року, виробник СПП “Кісниця” масою нетто 301160 кг., вартістю 170908,30 доларів США.
Ставка мита задекларована у 10% та становить 704976,23 грн.
Для сплати вивізного мита з операції експорту ріпаку власного виробництва митним брокером було подано митну декларацію №25UA500050007707U9 від 24.09.2025, якою для сплати було визначено та задекларовано мито за ставкою у 10% у сумі 707184,36 грн.
Дані митні платежі були сплачені у повному обсязі, що підтверджується наступними платіжними документами: платіжною інструкцією №4142 від 17.09.2025р. на суму 703718,34 грн.; платіжною інструкцією №4149 від 19.09.2025р. на суму 1257,89 грн.; платіжною інструкцією №4158 від 24.09.2025р. на суму 2208,13 грн.
В свою чергу, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 03 жовтня 2025 року №1256 “Деякі питання підтвердження власного вирощування окремих видів сільськогосподарської продукції для цілей експорту”, яка набрала чинності 05.10.2025р.
Пунктом 1 ( підпункт 1 та 2) Постанови визначено, що сільськогосподарські товаровиробники, які експортують власно вирощену сільськогосподарську продукцію, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТЗЕД, а також сільськогосподарські кооперативи, які експортують зазначену сільськогосподарську продукцію, вирощену членами таких кооперативів (далі - експортери), митні органи, Торгово-промислова палата України та регіональні торгово-промислові палати визнають, що експертний висновок про походження товару, виданий експортеру Торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловою палатою (далі - експертний висновок), є документом, що підтверджує право такого експортера на пільгу із сплати вивізного (експортного) мита, передбачену статтею 1-1 Закону України “Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур”.
Експертні висновки для цілей цієї постанови видаються експортерам Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами на кожну окрему партію сільськогосподарської продукції, що експортується.
09.10.2025 р. позивач звернувся до Вінницької торгово-промислової палати та надав документи, які підтверджували, що ріпак, який є предметом поставки, є власно вирощеним СПП “Кісниця”.
За результатами дослідження Вінницькою ТПП було надано Експертний висновок про походження товару №UAD50500К369 від 28.10.2025р. , яким засвідчено, що СПП “Кісниця” є експортером та виробником насіння ріпаку “ 00”, генетично немодифікованого, продовольчого вищого і 1-го класів, що поставляється в кількості 301,160 МТ по коносаменту №28 від 22.09.2025р., судно Zheng Hui, згідно з контрактом на поставку №507/10407640 від 30.07.2025р. між СПП “Кісниця”, Україна та Компанією ADM Snternational Sarl”, Швейцарія.
На підставі ст.269 Митного кодексу України, митним представником позивача було подано заяву №45 від 29.10.2025р., за формою згідно з додатком 3, у якій позивач просив внести зміни до митної декларації №25UA500050007707U9, обґрунтовуючи це вищенаведеним експертним висновком Вінницької ТПП, та зазначив, що ставка мита у 10 % не заповнюється у відповідній стрічці.
За результатами розгляду звернення декларанта ОСОБА_1 від 29.10.2025 № 45 (вхід. митного поста “Одеса-порт” від 30.10.2025 № 28-01- 12/ЗЕД/3242) щодо внесення змін до ЕМД №25UA500050007707U9 Одеською митницею складено та направлено позивачу лист вих. №7.10-5/28-01-04/13/17120 від 07.11.2025р., яким повідомлено, що підстави для внесення змін до цієї ЕМД відсутні, мотивуючи це тим, що товар вивезено за межі митної території України за періодичною митною декларацією типу ЕК 10 РР від 19.09.2025 №25UA500050007596U6.
Також у вказаному листі митного органу зазначено, що на момент вивезення товару за межі митної території України механізм документального підтвердження, необхідного для надання звільнення від сплати вивізного (експортного) мита сільськогосподарським товаровиробникам при здійсненні експорту власно вирощеної сільськогосподарської продукції та сільськогосподарським кооперативам, які експортують сою, ріпак та кользу, що вирощені членами цього кооперативу, визначений постановою № 1256 був відсутній, що унеможливлює практичне застосування положень Закону № 4536.
Разом з тим, суд не погоджується з такими твердженнями відповідача та зазначає, що позивачу у 2025 році підтверджено статус сільськогосподарського товаровиробника.
За умовами Контракту №507/10407640, укладеного СТОВ "Кісниця" з “ADM Snternational Sarl”, предметом поставки був товар-насіння ріпаку “ 00”, генетично немодифікований, продовольчий вищого і 1-класу, українського походження, врожаю 2025р., насипом у кількості 300мт(триста м/т 000кг)+/-5% в опціоні Продавця по обумовленій в Контракті ціні. Зазначений товар є власним виробництвом СТОВ "Кісниця".
На момент пропуску вказаного товару через митний кордон (23.09.2025р.) чинними були пільги передбачені Законом України №4536-ІХ від 16.07.2025р., відповідно до яких сільськогосподарські товаровиробники, які експортують власно вирощену сільськогосподарську продукцію, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТ ЗЕД, а також сільськогосподарські кооперативи, які експортують таку сільськогосподарську продукцію, вирощену членами такого кооперативу, звільняються від сплати вивізного (експортного) мита, передбаченого цією статтею. 
Відтак, суд погоджується з доводами представника позивача, що відсутність відповідного порядку на момент вивезення товару, який би визначав перелік документів, якими підтверджується факт власного вирощування позивачем ріпаку, не може відміняти встановлені законом преференції (звільнення позивача від сплати вивізного (експортного) мита).
Більш того, приписи ст. 269 МК України надають можливість позивачу скористатися правом на подання змін до ЕМД, в тому числі вже після набуття чинності постановою КМУ №1256, що вказує на можливість реалізації пільг щодо митних платежів в порядку приписів ст. 269 МК України.
При цьому, як у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив, так і в ході судових засідань представницею відповідача не заперечувався факт наявності права у позивача на користування пільгою зі сплати митних платежів за поставку ріпаку власного виробництва.
В той же час, основними доводами митного органу є те, що на момент вивезення товару за межі митної території України механізм документального підтвердження, необхідного для надання звільнення від сплати вивізного (експортного) мита сільськогосподарським товаровиробникам при здійсненні експорту власно вирощеної сільськогосподарської продукції, які експортують сою, ріпак та кользу, визначений постановою № 1256, був відсутній, що унеможливлювало практичне застосування положень Закону № 4536.
Проте, суд ще раз наголошує на тому, що на момент вивезення товару за митну територію України позивач мав право на пільги щодо сплати митних платежів як сільськогосподарський товаровиробник на підставі Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про інтегроване запобігання та контроль промислового забруднення" та з метою удосконалення окремих положень податкового законодавства" № 4536-ІХ від 16.07.2025.
В той же час, набрання чинності 05.10.2025 року постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2025 року №1256 “Деякі питання підтвердження власного вирощування окремих видів сільськогосподарської продукції для цілей експорту” вже після вивозу товару за межі митної території (23.09.2025) не позбавляє права позивача подати заяву відповідно до статті 269 Митного кодексу України щодо надання дозволу на внесення змін до митної декларації №25UA500050007707U9 від 24.09.2025 року, що ним і було зроблено.
Проте відповідач рішенням, оформленим листом від 07.11.2025 року №7.10-5/28-01-04/13/17120, необгрунтовано та безпідставно відмовив у наданні сільськогосподарському приватному підприємству "Кісниця" дозволу на внесення змін до митної декларації №25UA500050007707U9 від 24.09.2025 року.
При цьому на право позивача на внесення змін до митної декларації вказують і приписи ст. 301 МК України, якою визначено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.
У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів митний орган не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо, зокрема, митну декларацію змінено або визнано недійсною. 
Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Вирішуючи даний спір, суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях наголошував (наприклад у справі «Кечко проти України»), що державні органи не можуть посилатися на відсутність коштів або відсутність законодавчого акту, який би регулював питання, як на підставу для невиконання своїх зобов`язань. Якщо закон передбачає певне право чи виплату, орган не може відмовити лише тому, що відповідний механізм не прописаний детально.
З огляду на встановлені обставини в ході розгляду справи, суд дійшов висновку, що рішення Одеської митниці, оформлене листом від 07.11.2025 року №7.10-5/28-01-04/13/17120, про відмову у наданні сільськогосподарському приватному підприємству "Кісниця" дозволу на внесення змін до митної декларації №25UA500050007707U9 від 24.09.2025 року є необгрунтованим та протиправним, оскільки порушує законодавчо закріплене право позивача на користування пільгами під час вивозу товару за митну територію України, а тому підлягає скасуванню.
Визначаючись щодо способу захисту прав позивача, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Таким чином, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Одеську митницю надати сільськогосподарському приватному підприємству "Кісниця" дозвіл на внесення змін до митної декларації №25UA500050007707U9 від 24.09.2025 року, відповідно до заяви №45 від 29.10.2025 про надання дозволу на внесення змін до митної декларації.
Покладення на відповідача такого обов`язку не є втручанням в його дискреційні повноваження, адже повноваження державних органів не можуть вважатися дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.
Тому суд критично оцінює аргументи відзиву відповідача у цій частині, оскільки вони ґрунтуються на помилковому розумінні правової природи дискреційних повноважень.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з вищенаведених мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в сумі 2662,40 грн. належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці, оформлене листом від 07.11.2025 року №7.10-5/28-01-04/13/17120 про відмову у наданні сільськогосподарському приватному підприємству "Кісниця" дозволу на внесення змін до митної декларації №25UA500050007707U9 від 24.09.2025 року.
Зобов`язати Одеську митницю надати сільськогосподарському приватному підприємству "Кісниця" дозвіл на внесення змін до митної декларації №25UA500050007707U9 від 24.09.2025 року, відповідно до заяви №45 від 29.10.2025 про надання дозволу на внесення змін до митної декларації.
Стягнути на користь сільськогосподарського приватного підприємства "Кісниця" за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 2662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:

Позивач: Сільськогосподарське приватне підприємство "Кісниця" (вул. Центральна, 20, с. Кісниця, Тульчинський район, Вінницька область, ЄДРПОУ 30896498 )

Відповідач: Одеська митниця (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, ЄДРПОУ 44005631)

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна