Справа № 489/1881/20 
Кримінальне провадження     №1-кп/489/161/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 р. м. Миколаїв

Вступна частина
Інгульський районний суд м. Миколаєва, головуючий - суддя ОСОБА_1 
Секретар судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Кримінальне провадження № 12021152040000054 від 11.02.2021.
Обвинувальний акт про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України стосовно ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, громадянина України, не працюючого, не одруженого, жителя АДРЕСА_1 ,
Стосовно судимостей обвинуваченого:
- На підставі ч. 1 ст. 5, ч. 3 ст. 88 КК України, ст. 51 КУпАП в редакції Закону України 18.07.2024 № 3886-IX не має судимості за відбутим покаранням - арешт 2 місяці - призначеним вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.04.2023 (справа 489/1881/20) за ч. 3 ст. 15 - ч. 1 ст. 185 КК України. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.06.2023 днем початку відбування арешту визначений день приведення вироку до виконання.

- На підставі ч. 3 ст. 88, ч. 2 ст. 74 КК України згідно ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.07.2025 (справа 490/5143/25) не має судимості за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.07.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, яким призначене покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, початок строку відбування покарання обчислений з моменту приведення вироку до виконання (судова справа №487/1355/23 провадження №1-кп/487/562/23), вирок набрав законної сили 08.08.2023 року). І цим вироком на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.04.2023 більш суворим за даним вироком, призначене остаточне покарання - позбавлення волі 5 років. Питання про усунення карності за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.04.2023 даною ухвалою не вирішувалось. 

- На підставі ч. 3 ст. 88, ч. 2 ст. 74 КК України згідно ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.07.2025 (справа 490/5144/25) не має судимості за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.09.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, яким призначене покарання у виді позбавлення волі 5 років 3 місяці. І цим вироком на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.07.2023 більш суворим за даним вироком, призначене остаточне покарання - позбавлення волі 5 років 3 місяці. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з 08.08.2023. 

- Судимий вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.12.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 8 місяців. Цим вироком на підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначене остаточне покарання шляхом поглинення призначеним покаранням покарання за вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 13.09.2023 Строк відбуття покарання визначений з моменту взяття під варту – з 05.04.2023. Питання про відсутність підстав для звільнення від покарання за даним вироком вирішувалося ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.10.2025 (справа 490/5146/25). 

- На підставі ч. 3 ст. 88, ч. 2 ст. 74 КК України згідно ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.04.2025 (справа 490/3644/23) не має судимості за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.07.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України, яким призначене покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 10 місяців. І цим вироком на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.12.2023 більш суворим за даним вироком, призначене остаточне покарання позбавлення волі 5 років 10 місяців. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати за вироком від 04.12.2023, з 05.04.2023. Згідно наведеної ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.04.2025 також постановлено вважати засудженим вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.12.2023 до покарання 5 років 8 місяців позбавлення волі 

- Судимий вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.09.2024 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 років 6 місяців. І цим вироком на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.07.2024, остаточно призначене покарання - позбавлення волі 5 років 10 місяців. Початок строку відбування покарання з 05.04.2023. 
Сторони:
Прокурори: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .
Захисники: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .
Обвинувачений: ОСОБА_7 
Мотивувальна частина
10.02.2021 близько 14:26 год. ОСОБА_7 перебував у приміщенні магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що розташований за адресою: м. Миколаїв, проспект Богоявленський, 24 та в цей час у нього виник умисел направлений на незаконне заволодіння комплектом постільної білизни "yifeng" моделі "YG4-19-7", що належить ФОП " ОСОБА_15 "
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном, діючи повторно з метою особистого збагачення, ОСОБА_7 підійшов до полиць із товаром та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав комплект постільної білизни "yifeng" моделі "YG4-19-7", вартістю 517 грн., після чого утримуючи викрадене майно при собі намагався залишити приміщення вказаного магазину.
Після цього, в момент спроби залишити приміщення магазину, умисні протиправні дії ОСОБА_7 були помічені свідком ОСОБА_16 , яка в свою чергу зробила йому відповідне зауваження з метою їх припинення.
Ігноруючи законні вимоги ОСОБА_16 та розуміючи, що його протиправні дії стали очевидними для свідка, ОСОБА_7 залишив місце скоєння кримінального правопорушення, при цьому відкрито заволодів комплектом постільної білизни "yifeng" моделі "YG4-19-7" вартістю 517,00 грн., спричинивши тим самим матеріальну шкоду ФОП " ОСОБА_15 " на вищевказану суму.
В подальшому ОСОБА_7 викраденим майном розпорядився на власний розсуд. 
Цими діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно (по відношенню до попереднього грабежу, вчиненого 01.11.2018 за вироком від 12.09.2024).
В судовому засіданні ОСОБА_7 заперечував вину у відкритому викраденні чужого майна, наголошуючи, що це було таємне викрадення вказаної постільної білизни, яку виніс в руках, продавчиня крадіжку не помітила, свідки його оговорюють. В подальшому, після дослідження доказів ОСОБА_7 позицію змінив, визнав свою вину у відкритому викраденні, виказав, що щиро кається, просив призначити покарання шляхом поглинення попереднім покаранням нового покарання.
Його вина у пред`явленому обвинуваченні доведена також письмовими доказами:
Заявою потерпілою ОСОБА_15 про вчинення злочину, викладену в протоколі про прийняття цієї заяви від 10.02.2021 у відповідності до якої 10.02.2021 о 14:20 невстановлена особа в магазині "Модна хата" здійснила крадіжку майна на суму 840 грн.
10.02.2021 був проведений огляд місця події - вказаного магазину, де була зафіксована його обстановка, яка порушена не була.
08.04.2021 слідчий провів огляд оптичного диска з відеозаписом події, добровільного наданого потерпілою ОСОБА_17 , відповідно до якого зафіксував 10.02.2021 з 14:26:12 переміщення чоловіка в темному одязі і шапкою, з медичною маскою на обличчі по магазину і викрадення ним комплекту постільної білизни 14:26:34 і залишення ним магазину через дві секунди, поки продавець обслуговувала іншого клієнта в іншому приміщенні магазину. Разом з тим, в суді виявилося, що даний носій інформації не доступний до зчитування, тому цей протокол, як похідне джерело інформації від носія, до уваги судом як доказ не приймається, є недопустимим, оскільки викладені в ньому фактичні дані не можуть бути перевірені з їх матеріального джерела.
08.04.2021 потерпіла ОСОБА_15 , а свідки ОСОБА_18 і ОСОБА_19 12.04.2021 впізнали за фотографіями ОСОБА_7 у медичній масці як особу яка викрала комплекту постільної білизни 10.02.21 о 14:20.
Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи від 15.04.2021 вартість нового комплекту постільної білизни "yifeng" моделі "YG4-19-7" складає 517 грн. 
У відповідності до протоколу від 09.09.2021 слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_15 ,та показала, що під час події вона обслуговувала покупця на касі. Незнайомий чоловік, який під час цього перебував в магазині біля полиці з постільною білизною узяв і вийшов, але вона цього не бачила, це бачила продавчиня сусіднього магазину через вікно та постукала у вікно. Вона вийшла на поріг, їй сказала продавчиня, що у неї украли постільну білизну і побачила цього чоловіка з постільною білизною у руках, за яким вона почала бігти за ним і кричати, але той ігнорував її та убіг у двори.
Згідно протоколу від 09.09.2021 слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_19 під час слідчого експерименту показала, що під час події вона стояла на порозі магазину порядку з магазином "Модна хата" зі знайомими і побачила як двоє підозрілих чоловіків піднялись в той магазин. Зі свого місця вона бачила, те що відбувається в магазині. Через короткий час один з чоловіків вийшов з коробкою постільної білизни, яку вона впізнала, так як незадовго купляла таку ж. Вона одразу промовила знайомим, що білизну вкрали і почала кричати цьому чоловіку, який був поруч з нею, щоб той зупинився. Одразу після цього той чоловік побік, її знайома побігла за ним, а вона почала стукати у вікна магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 " та кликати ОСОБА_15 через крадіжку. Крадій втік у двори. 
Відповідно до протоколу від 15.09.2021 слідчого експерименту з ОСОБА_7 , він показав, що переконавшись, що за його діями у вказаному магазині ніхто не спостерігає, викрав один комплект постільної білизни та покинув магазин. Комплект, коли залишав магазин, тримав перед собою у руках, нікого поруч не бачив, ніхто його не переслідував, зауважень не робив.
Свідок ОСОБА_19 суду показала, що 10.02.2021 на початку 15 години в магазин "Модна хата" по проспекту Богоявленському обвинувачений, у якого був надягнений капюшон, зайшов зі своїм знайомим в магазин. Вона сама стояла на вулиці на приступках свого магазину, який розташований поруч, вхід біля входу, і бачила через скляний перестінок, як обвинувачений взяв коробку з постільною білизною в торговому залі, розвернувся і почав вибігати, вона почала кричати про крадіжку. Крадія почала переслідувати ОСОБА_18 , але він убіг. На підборідді у нього була медична маска. Підтвердила результати слідчої дії за своєю участю - впізнання за фотографіями чоловіків у медичних масках. Впізнала обвинуваченого і в суді за формою очей та брів.
Допитана в суді свідок ОСОБА_20 суду показала, що у 2021 році, вона стояла на сходах комісійного магазині по проспекту Богоявленському, біля магазину "Модна хата" і розмовляла з подружкою ОСОБА_21 , яка працювала в магазині канцелярського приладдя. Перед цим від них до власного магазину повернулася господиня магазину текстильних виробів, яка з ними розмовляла. Раптово відкрились двері магазину текстилю, звідти стояла на сходах, звідти вибіг молодий чоловік з коробкою в руках. ОСОБА_22 почала кричати про крадіжку, оскільки він показався їй підозрілим і вона сказала, що він мабуть вкрав товар, одразу слідом за чоловіком вибігла господарка магазину, а вона сама (свідок) почала переслідувати цього чоловіка. Коли переслідувала грабіжника, то кричала дуже голосно і просила перехожих зупинити його, той не міг її не почути. ОСОБА_7 впізнала, хоча той і був у медичній масці, оскільки раніше його вже бачила напередодні. Він відірвався від неї у дворах в цьому кварталі. 
Потерпіла ОСОБА_15 суду показала, що 10.01.2021 вона працювала у власному магазину "Модна хата". Після обіду вона обслуговувала покупців, в цей час зайшло двоє чоловіків. Які запитати чи допоможе вона їм вибрати термокружку, після цього вони пішли на вихід через торговий зал. Після того як один з них вийшов, то вона почула. як у вікна, двері голосно стукає сусідка по магазину і кричати що у неї (потерпілої) вкрали постіль. Вона вийшла з-за каси, яка знаходилася в дальньому куті магазину. Вона одразу викликала поліцію, а другого чоловіка, який залишився в магазині, попросила залишилася. За крадієм вона не бігла, оскільки в магазині були інші клієнти. Вона бачила по камерам, що крадій спускається по сходинкам. Вона добре запам`ятала зовнішність крадія, оскільки потім неодноразово переглядала запис події. З крильця дійсно видно полицю з постільною білизною. Крадій був у масці та шапці, у нього були виразні брові та ніс. Маска прикривала губи, ніс не прикривав. Не дивлячись, що на впізнанні, на фотографії ніс у обвинуваченого був закритий, то вона його впізнала по очах.
Отже сукупністю доказів, які є послідовними та в основних деталях несуперечливим, доведена подія викрадення згідно фактичних обставин обвинувачення і ними спростована первинна позиція обвинуваченого щодо таємного характеру викрадення.
Відповідно до висновку органу пробації, складеному у грудні 2021 році, обвинувачений має високий ризик повторного вчинення кримінального правопорушення і середній ризик небезпеки для суспільства (т. 2 а.с.94-97). Обвинувачений на обліку і нарколога та психіатра не перебуває. 
Суд не вбачає як пом`якшуючих так і обтяжуючих покарання ОСОБА_7 обставин. 
Об`єктивних припущень щодо розладу психічної діяльності обвинуваченого суд не має. ОСОБА_7 не має офіційного місця роботи, пробачення у потерпілої не просив, бажання відшкодувати збитки не виявляв, висловлене ним каяття є лише способом уникнення від відповідальності, оскільки він звинувачував потерпілу, свідків у наклепі, а змінив позицію і визнав вину після дослідження безсумнівно викриваючих його доказів.
На розмір покарання позитивно впливає лише не заперечення ним факту події при незгоді з кваліфікацією. Достатнім і необхідним покаранням за ч. 2 ст. 186 КК України буде реальне позбавлення волі на строк 5 років 9 місяців.
Стосовно ОСОБА_7 зараз самостійно існують і одночасно виконуються з 05.04.2023 два вироки Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.12.2023 та від 12.09.2024, з покаранням 5 років 8 місяців та 4 років 6 місяців позбавлення волі, відповідно. 
Це пояснюється тим, що призначене покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.12.2023 за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК, в подальшому враховувалось у вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.07.2024 за сукупністю згідно ч. 4 ст. 70 КК України, а потім ця ж сукупність, в свою чергу, остаточно призначеним покаранням поглинула покарання призначене вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.09.2024. Однак призначене за сукупністю злочинів (ч. 4 ст. 70 КК) остаточне покарання у вироках Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.07.2024 та Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.09.2024 припинило існування через декриміналізацію злочинів, звільнення від покарання, припинення судимості ОСОБА_7 , за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.07.2024.
Оскільки злочин у цьому кримінальному провадженні вчинений ОСОБА_7 до постановлення вироків Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.12.2023 та від 12.09.2024, то остаточне покарання йому слід призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.
Стаття 50 КК України встановлює, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Обвинувачений вчинив послідовно грабежі 01.11.2018 та 10.02.2021. До обвинуваченого в цьому кримінальному провадженні був застосований найсуворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою, у т.ч. з метою попередження ним нових кримінальних правопорушень (13.08.2021 затриманий, 14.08.2021 застосований цей запобіжний захід - т. 2 а.с. 24-31). 
07.07.2022 запобіжний захід у виді тримання під вартою був змінений на домашній арешт на нічний час доби, який продовжувався до 19.05.2023.
Разом з тим, під час перебування під домашнім арештом, обвинувачений лише за вироками, які набрали законної сили, систематично вчиняв як умисні корисні злочини, так і умисні правопорушення проти чужої власності, які з волі законодавця переведені до розряду адміністративних правопорушень: згідно вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.07.2023 три посягання 14.02.2023,02.03.2023, 20.03.2023, які були декриміналізовані до розряду адміністративних проступків; згідно вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.09.2023 – два посягання 11 та 16.01.2023, які були декриміналізовані до розряду адміністративних проступків; згідно вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.12.2023 (з урахуванням ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.10.2025) з жовтня 2002 по квітень 2023 – вчинив 5 епізодів умисних тяжких злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та 15 посягань, які були декриміналізовані до розряду адміністративних проступків; згідно вироку вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.07.2024 два посягання 30.01.2023 та 16.03.2023, які були декриміналізовані до розряду адміністративних проступків). При цьому не враховується судові рішення, якими закриті кримінальні провадження на підставі декриміналізації стосовно обвинуваченого на стадії судового розгляду.
Отже обвинувачений, який після вчинення інкримінованого тяжкого злочину перебував під заходом забезпечення цього кримінального провадження з метою забезпечення громадської безпеки і попередження нових злочинів (правопорушень), умисно протиставив себе невідворотним наслідкам систематичного вчинення ним нових правопорушення проти власності і тому потребує відповідного покарання.
За загальним правилом, передбаченим у першому реченні ч. 2 ст. 70 КК України - при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Виключення з цього правила передбачає друге речення цієї норми – якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Доведене вчинення ОСОБА_7 умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, обставини конкретної справи, дозволяються дійти висновку, про необхідність призначення остаточного показання в розмірі 10 років позбавлення волі шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироками Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.12.2023 та від 12.09.2024 з виходом на підставі другого речення ч. 2 ст. 70 КК України за межі санкції ч. 2 ст. 186 КК України для досягнення мети, вказаної у ст. 50 КК України.
При призначенні покарання за ч. 4 ст. 70 КК України в строк покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, перед баченими в ст. 72 цього Кодексу
Слід вирішити питання речові докази, про зарахування строку попереднього ув`язнення згідно ст. 72 КК України, а також про стягнення витрат за проведення судових експертиз.

Резолютивна частина
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання 5 років 9 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів врахованим даним вироком і вироками Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.12.2023, від 12.09.2024, шляхом часткового складання призначених даними вироками покарань, визначити остаточне покарання ОСОБА_7 10 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня набрання цим вироком законної сили. 
Зарахувати до строку відбування остаточного покарання ОСОБА_7 згідно ч. 4 ст. 70 КК України частково відбуті з 05.04.2023 і до дня набрання даним вироком законної сили покарання за вироками Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.12.2023 та від 12.09.2024 з розрахунку день за день. 
Зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк затримання та попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні з 13.08.2021 до 07.07.2022 включно, з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_7 витрати за проведення судової експертизи 150 грн.
Речові докази: оптично – цифрові носії - зберігати в матеріалах судового провадження.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Інгульський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1