Справа № 346/5798/25
Провадження № 2/346/621/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

30 березня 2026 р.	м. Коломия 	

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді – Третьякової І.В., 
за участю секретаря – Гжибовського А.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Коломия, Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -
у с т а н о в и в:
06.11.2025р. ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому зазначила, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області по справі № 346/3553/21 від 13.08.23021р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання їхньої спільної доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1800,00 грн. до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що на теперішній час встановлений розмір аліментів є недостатнім для забезпечення належних умов життя та розвитку малолітньої дитини, оскільки фактичні витрати значно перевищують дану суму. Враховуючи складну фінансову ситуацію в державі, інфляційні процеси, загальний ріст цін на продукти харчування, одяг, взуття, медикаменти, які необхідні дитині, суми сплачуваних відповідачем коштів не вистачає для забезпечення базових потреб доньки. Наразі ОСОБА_4 виповнилося 5 років і вона потребує збалансованого харчування для загального росту та розвитку, тому щоб забезпечити належний здоровий раціон, який складається з овочів, фруктів, м`яса, риби, молочних продуктів, каш, необхідно щомісяця витрачати близько 4000 гривень. Окрім того, дитина регулярно відвідує лікаря-педіатра, проходить вакцинацію від різних хвороб (вітряна віспа, грип, менінгококова інфекція, пневмококова інфекція). Вказані вакцини не є безкоштовними і в лікарні їх немає, а тому позивач придбавала їх за власні кошти, батько участі в цьому не приймав. Також у дитини є необхідність у прийомі на постійній основі вітаміну Д, омеги-3 та інших вітамінів для укріплення імунітету, які ОСОБА_1 теж купляю за власні кошти. Крім цього, мати дбає про культурний розвиток доньки, яка займається танцями в одній із шкіл і щомісячно за вказаний вид занять позивач сплачує 800 гривень. До щомісячних витрат на дитину також входить оплата за дитячий садок в сумі 1000 грн. Сплачуваних ОСОБА_2 аліментів та власних коштів на оплату всіх витрат доньки позивачці не вистачає, а відповідач не бажає добровільно брати участь в додаткових витратах на дитину. Позивач зверталася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, але в його задоволенні їй було відмовлено. Також вказала, що в 2023 році ОСОБА_5 перенесла операцію щодо видалення аденоїдів, яка була оплачена позивачем (16000,00 грн.). На даний час є потреба в профілактиці захворювання та використання медикаментів призначених лікарем. Для профілактики, ОСОБА_1 купляє ліки: «Ринітал» (вартістю 312 грн.), спрей «Флікс» (385 грн.) сироп «Альпікол» (300 грн.) За вказаних обставин, позивач просила призначити до стягнення з ОСОБА_2 додаткові витрати в сумі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та покласти на відповідача судові витрати. 
Ухвалою від 25.11.2025р. у справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Роз`яснено відповідачу його право на подання відзиву. 
14.01.2026р. ОСОБА_2 подав до суду відзив, в якому зазначив, що подана позивачем позовна заява не відповідає вимогам процесуального законодавства, а долучені до позову письмові докази не завірені належним чином та не в повній мірі підтверджують обставини, на які посилається ОСОБА_1 . Також вказав, що після розірвання шлюбу, він продовжував надавати своїй дитині матеріальну допомогу на дошкільне навчання, одяг, їжу, дозвілля та інші речі, але ніяких розписок у відповідача він не брав, а тому не може підтвердити вказані обставини. Вказує, що вимога про стягнення додаткових витрат є надуманою та передчасною, оскільки він любить свою доньку і фінансово допомагає і буде допомагати їй незалежно від наявності рішення суду. Зазначає, що постійних доходів він не має, не працює, а його незначних періодичних заробітків вистачає лише на їжу, ліки, предмети першої необхідності, а також на матеріальну допомогу його дитині в тому числі і на сплату аліментів. Позивачем не надано доказів того, що він може надавати додаткову матеріальну допомогу доньці, крім цього не доведено наявність особливих обставин, визначених ст. 185 СК України, які б давали позивачу підстави для стягнення додаткових витрат на дитину. Витрати на оплату дитячого садка не викликані особливим обставинами в розумінні ст. 185 СК України. Доказів іншим обставинам, які вказані в позовній заяві, ОСОБА_1 до суду не надала, а тому вважає, що в задоволенні позову повинно бути відмовлено. 
В судове засіданні позивач та відповідач не з`явилися, в поданих до суду заявах по суті, просили проводити розгляд справи за їхньої відсутності з урахуванням їхніх позицій, які вказані у позові та відзиві. 
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
З`ясувавши позицію сторін щодо суті спору, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 31.08.2021р. стягнено з ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя   АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1  на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , користь аліменти на утримання неповнолітньої: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) грн. щомісячно до її повноліття. Стягнення аліментів розпочати з часу звернення до суду, тобто з 02.08. 2021 року.
Згідно консультативного висновку від 21.12.2024р., ОСОБА_6 діагностовано алергічний риніт. Призначено: ринітал (3р/день по 1 табл. – 15 днів) Флікс спрей (1 впорскування у кожен носовий вхід 2р./день – 15 днів).
У виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 428/2023 зазначено, що ОСОБА_7 знаходилася на лікуванні в «Медікум плюс» з 26.08.2023 р. по 26.08.2020р. В результаті обстеження діагностовано: аденоїди ІІ-ІІІ ст. Лікування: 26.08.2023р. під загальним знеболенням проведено операцію – Аденотомія. Кровочета помірна, зупинилась самостійно. Операція протікала без ускладень. Отримувала: нурофен при болях, гемотран. Рекомендовано: уникати перегрівань, переохолоджень, фізичних навантажень. Призначено: Риномістин, Ізофра, хлоргексидин, Нурофен. Повторний огляд у ЛОРа лікаря через 1 місяць. 
Також в якості доказів до матеріалів справи долучено квитанції про придбання наступних медичних препаратів: Смарт Омега Беби вартістю 370,10 грн., Олідетрим Кідс (краплі) вартістю 256,00 грн., Сингуляр (таблетки) вартістю 498,56 грн., Ваксігрип Тетра 0,5 мл. (1 доза шприц) сусп. д/ін з голк. вартістю 456,50 грн. Ринітал (таблетки) вартістю 312,10 грн. Альпікол (сироп) вартістю 299,82 грн. 
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За змістом статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.
У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6?1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої статті 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Тлумачення відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.
Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Також, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.
Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).
В даній справі з представлених позивачем доказів не встановлено наявності тих особливих обставин, які б давали підстави позивачу на стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання спільної малолітньої доньки. 
Зокрема, ОСОБА_1 вказуючи на те, що малолітня ОСОБА_3 займається танцями в одній із шкіл, за які вона щомісячно сплачує 800 грн., підтверджень цим обставинам не надала. Також не надано позивачем документів, які б доводили, що вартість проведеної у 2023 році операції по видаленню дитині аденоїдів становила 16000,00 грн., як вказано в позовній заяві. 
Придбання доньці вітамінів, медичних препаратів, вакцини проти грипу, продуктів харчування та оплати дитячого садка не є тими витратами, які можуть бути стягнуті з відповідача в порядку ст. 185 СК України. 
У відповідності до ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Доказами, у контексті статті 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами у цивільному процесі можуть бути: письмові, речові та електронні докази; висновки експертів; показання свідків.
У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18)».
Відтак, суд вважає, що в даній справі ОСОБА_1 не довела, що через розвиток здібностей спільної малолітньої доньки, хворобу чи наявність інших особливих обставин, відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину.
Також позивачем зазначено, однак не доведено, що вона зверталася з позовом про збільшення розміру аліментів, але їй було відмовлено. 
Таким чином, взявши до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину не підлягає задоволенню у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 185 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 223, 263, 265, 279, 354-355, 430 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини – відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 30 березня 2026 року.

Суддя: 	Третьякова І. В.