Справа № 752/20357/25 Головуючий в суді І інстанції Вдовиченко О.О.
Провадження № 33/824/2493/2026 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20квітня 2026 року м. Київ
20 квітня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Писана Т.О., вирішуючи питання про поновлення строку на подання апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2025 року, прийняту відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП,
В С Т А Н О В И В :
Постановою Голосіївського районного суду від 30 вересня 2025 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, та накладено штраф в розмірі однієї тисячі неоподаткованим мінімумів доходів громадян, що становить 17000.00грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Не погоджуючись із таким судовим рішенням, 08 квітня 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку через суд першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та прийняти нову постанову про закриття справи за відсутністю складу вчиненого адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.
У апеляційній скарзі апелянт зазначив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду першої інстанції.
Вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, вважаю, що клопотання про поновлення строку на оскарження постанови суду не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала разом з доданими до неї матеріалами, виходячи з наступного.
Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом в кожному конкретному випадку з урахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.
Так, оскаржувану постанову винесено Голосіївським районним судом м. Києва 30 вересня 2025 року.
Відповідно до оскаржуваної постанови, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , був присутній в судовому засіданні, де заперечував свою вину в вчиненому адміністративному правопорушенні в повному обсязі.
Особа була належним чином повідомлена та обізнана про хід розгляду справи, та про результат розгляду справи про адміністративне правопорушення. 
Строк на апеляційне оскарження постанови суду в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.
В обґрунтування клопотання ОСОБА_1 послався на те, проходить військову службу в ЗСУ, та немав достатнього часу аби належним чином сформувати та подати апеляційну скаргу. Апелянт зазначає, що з повним текстом постанови зміг ознайомитись тільки 02 квітня 2026 рокую.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, оскаржувана постанова була надіслана до реєстру 01 жовтня 2025, зареєстрована: 01.жовтня 2025, та було забезпечено надання загального доступу до постанови суду першої інстанції: 02 жовтня 2025.
Проте, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 був достовірно обізнаний про день та час розгляду судом першої інстанції протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо апелянта, оскільки ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні підчас розгляду протоколу про вчинене ним адміністративне правопорушення. А відтак мав можливість подати апеляційну скаргу результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення, враховуючи десятиденний строк на оскарження, встановлений законом.
З огляду на зазначене, апеляційний суд вбачає недоведеність тих тверджень, якими апелянт обґрунтовує наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, відтак суд вважає, що такий строк поновлено бути не може.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон АліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосереднього, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання
У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.
Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).
В своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, справа «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України». При визначеності наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.
Враховуючи викладене, а також те, що наведені апелянтом доводи в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження вказаної вище постанови не були належним чином підтверджені, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала, як така, що подана після закінчення строку, визначеного ч. 2 ст. 294 КУпАП, а апеляційний суд не знайшов підстав для його поновлення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2026 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційну скаргу із доданими до неї документами повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана