П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/14382/25	

Перша інстанція: суддя Аракелян М.М.,
повний текст судового рішення
складено 10.12.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Голуб В.А.,
суддів: Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року у справі № 420/14382/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

08 травня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (сформована в системі «Електронний суд» 08.05.2025) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, у якій представник позивача просив суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову в перерахунку пенсії № 154950005881 від 25.02.2025;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, із зарахуванням до спеціального стажу, що дає право на отримання такої грошової допомоги періодів роботи з 01.08.1886 по 22.07.1987 та з 20.08.1987 по 10.09.1988.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.12.2025 суд задовольнив позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії. Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову в перерахунку пенсії № 154950005881 від 25.02.2025. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, із зарахуванням до спеціального стажу, що дає право на отримання такої грошової допомоги періодів роботи з 01.08.1886 по 22.07.1987 та з 20.08.1987 по 10.09.1988.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подав апеляційну скаргу. В першу чергу, представник пенсійного органу зазначив, що позивачу до страхового стажу, що дає право на виплату грошової допомоги не зараховано період роботи з 01.08.1986 по 22.07.1987, з 20.08.1987 по 10.09.1988 до пільгового стажу, оскільки не підтверджена комунальна або державна форма власності, а тому у Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області були відсутні підстави для призначення та виплати грошової допомоги. Апелянт також зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не приймало рішення по суті заяви позивача про призначення пенсії. З огляду на екстериторіальний принцип опрацювання звернень, відповідальним за розгляд заяви та прийняття відповідного рішення є Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Таким чином, саме на останнього має бути покладено обов`язок щодо відновлення порушених прав позивача. Крім того, апелянт зауважив, що зобов`язуючи призначити та виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, суд першої інстанції втрутився в дискреційні повноваження Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Позивач та представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області своїм правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, встановив наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує пенсію за віком з 25.10.2024, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
17.02.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою, в якій просив виплатити грошову допомогу як працівнику охорони здоров`я у розмірі 10-ти пенсій.
За принципом екстериторіальності ця заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області та прийнято рішення № 154950005881 від 25.02.2025 про відмову у перерахунку пенсії щодо призначення та виплати грошової допомоги у розмірі 10 пенсії, як працівнику охорони здоров`я.
У рішенні вказано, що страховий стаж заявника в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення" становить 34 роки 11 місяців. При цьому, періоди з 01.08.1986 по 22.07.1987, з 20.08.1987 по 10.09.1988 не зараховані до пільгового стажу, оскільки не підтверджена комунальна або державна форма власності. Враховуючи вищевикладене, пенсійним органом вирішено відмовити ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії, щодо призначення та виплати грошової допомоги в розмірі 10 пенсій, як працівнику освіти відповідно у зв`язку з відсутністю стажу роботи на вищезазначених посадах — 35 років.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов суд першої інстанції вказав, що Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993, не передбачена необхідність підтвердження роботи в структурному лікувальному закладі для визначення чи підтвердження спеціального стажу, а тому спірні періоди роботи підлягають зарахуванню. Враховуючи, що спірні періоди підлягають зарахуванню, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання спірної грошової допомоги, оскільки за розрахунком суду його стаж перевищує 35 років.
Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно із преамбулою Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок №1191).
Згідно з пунктом 1 вказаного Порядку № 1191, цей Порядок визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та механізм її виплати.
Пунктом 2 Порядку встановлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені:
переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років";
переліком посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583 "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення".
Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 (далі - Перелік № 909), в галузі охорони здоров`я відносяться лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) в таких закладах та установах: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.
Відповідно до примітки 1-1 Постанови № 909, лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), які працюють у навчальних закладах і установах, перелічених у розділі "1. Освіта", відносяться до числа осіб, що мають право на пенсію за вислугу років.
В примітці 2 Переліку № 909 зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Відповідно до статті 74 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" провадити медичну, фармацевтичну діяльність, надавати реабілітаційну допомогу можуть особи, які мають відповідну спеціальну освіту і відповідають єдиним кваліфікаційним вимогам. Єдині кваліфікаційні вимоги до осіб, які провадять певні види медичної і фармацевтичної діяльності, надають реабілітаційну допомогу, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
Відповідальність за дотримання зазначених кваліфікаційних вимог несуть керівники закладів охорони здоров`я, реабілітаційних закладів, відділень, підрозділів, а також органи, яким надано право видавати ліцензію на провадження відповідних видів господарської діяльності.
Так, з аналізу положень Закону № 1058-IV та Порядку № 1191 вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах і вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.
Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року у справі № 264/6871/16-а, від 20 лютого 2019 року у справі № 462/5636/16-а, від 19 березня 2019 року у справі № 466/5637/17.
У відповідності до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.06.2022 у справі № 200/854/19-а, суть спірної грошової допомоги полягає в додатковій гарантії для працівників, які працювали в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Наявність такої гарантії спонукає осіб працювати саме в установах державної або комунальної форми власності і набувати необхідний стаж у зазначених установах.
Як встановлено місцевим судом та підтверджується матеріалами справи, а саме трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 01.08.1986 року позивач у період:
з 01.08.1986 по 22.07.1987 працював на посаді лікарем-інтерном;
з 20.08.1987 по 10.09.1988 на посаді лікарем-стоматологом.
Водночас, вказані періоди не були враховані, адже відсутня інформація щодо форми власності та періоди перебування у відпустці без збереження заробітної плати.
В той же час, Перелік № 909 містить примітку 3, якою визначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
До 1 січня 1992 року питання пенсійного забезпечення було врегульовано Законом СРСР "Про державні пенсії", статтею 58 якого було визначено, що пенсії за вислугу років, встановлені постановами Уряду СРСР для окремих категорій спеціалістів (учителів, медичних працівників, та інших), призначених до введення в дію цього Закону, зберігаються. Раді Міністрів СРСР доручено визначити порядок подальшого призначення та виплати пенсій за вислугу років.
На виконання статті 58 вказаного Закону постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 за № 1397 затверджено Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я.
Відповідно до додатку до постанови Ради Міністрів СРСР № 1397, а саме розділом ІІ "Лікарі та інші медичні працівники" визначено, що право на призначення пільгової пенсії за вислугу років, також мають наступні працівники: лікарі, зубні лікарі, техніки, фельдшери, помічники лікарів, акушери, масажисти, лаборанти і медичні сестри - всі, незалежно від найменування посад, та дезінфекційні інструктори.
А також суд звертає увагу на примітку 2 Переліку № 909, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Колегія суддів погоджується, що Переліком № 909 не передбачена необхідність підтвердження роботи в структурному лікувальному закладі для визначення чи підтвердження спеціального стажу.
Суд вважає, що спірний період роботи позивача підлягає зарахуванню до спеціального медичного стажу, що надає йому право на отримання спірної грошової допомоги.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що період роботи позивача з 01.08.1986 по 22.07.1987 та з 20.08.1987 по 10.09.1988 підлягає зарахуванню до спеціального стажу, що дає право на отримання спірної грошової допомоги.
Як було встановлено пенсійним органом, страховий стаж заявника в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення" становить 34 роки 11 місяців. З урахуванням того, що судом було встановлене протиправне не зарахування спірних періодів, колегія суддів вважає, що позивач набув 35 років спеціального стажу, а тому має право на грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
З огляду на вищевикладена, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову в перерахунку пенсії № 154950005881 від 25.02.2025 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Водночас, колегія суддів відхиляє доводи пенсійного орану, що повноваження в частині призначення грошової допомоги є дискреційними, адже приписами пункту 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV імперативно визначено, що за умови наявності відповідного стажу роботи та по досягненню пенсійного віку, працівники закладів охорони здоров`я мають право на грошову допомогу. Вказане виключає будь-яку дискрецію пенсійного органу.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що заява ОСОБА_1 була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
В мотивувальній частині суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що належним відповідачем у частині позовних вимог щодо зобов`язання призначити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення із зарахуванням до спеціального стажу, що дає право на отримання такої грошової допомоги періодів роботи з 01.08.1986 по 22.07.1987 та з 20.08.1987 по 10.09.1988 є саме Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглянув заяву позивача та прийняв рішення про відмову у призначенні спірної допомоги.
Водночас, у резолютивній частині суд першої інстанції помилково зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, із зарахуванням до спеціального стажу, що дає право на отримання такої грошової допомоги періодів роботи з 01.08.1886 по 22.07.1987 та з 20.08.1987 по 10.09.1988. 
Також як позивачем у позовних вимогах, так і судом допущено описку під час зазначення року у періоді «з 01.08.1886», який необхідно виправити на «з 01.08.1986».
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для зміни судового рішення суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Враховуючи, що судом першої інстанції невірно визначено відповідача, який має призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, колегія суддів вважає за необхідне змінити судове рішення в цій частині.
Враховуючи вищевикладене. апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року у справі № 420/14382/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 150, 151, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 382 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року у справі № 420/14382/25, - задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року у справі № 420/14382/25, - змінити.
Викласти третій абзац резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року у справі № 420/14382/25 наступним чином:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, із зарахуванням до спеціального стажу, що дає право на отримання такої грошової допомоги періодів роботи з 01.08.1986 по 22.07.1987 та з 20.08.1987 по 10.09.1988.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		В.А. Голуб	
Судді	  	Ю.В. Осіпов   В.О. Скрипченко