ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №645/111/25      Головуючий І-ї інстанції – Ульяніч І.В.
Провадження № 33/818/28/26      Суддя доповідач – Гєрцик Р.В.
Категорія: ч.4 ст.121 КУпАП 

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
11 березня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі: 
головуючого судді     Гєрцика Р.В.
секретаря судового засідання   Костенко Ю.С.
за участю захисника     Саніна А.О.          
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Саніна А.О. на постанову судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 11 березня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.121 КУпАП, щодо ОСОБА_1 –

УСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Згідно постанови судді, ОСОБА_1 25.12.2024 року, о 22 год. 43 хв., керував автомобілем «Fiat Ducato», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул.Єдності, 202 в м.Харкові, на порушення вимог ст.ст.35,37 Закону України «Про дорожній рух» та п.п. 31.4.3.в. ПДР, з технічною несправністю, а саме: не працювала ліва фара в режимі ближнього світла темної доби, керував транспортним засобом, який підлягає обов`язковому технічному контролю та завчасно його не пройшов. ОСОБА_1 вчинив правопорушення повторно протягом року.
Постановою судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 11 березня 2025 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 місяці та стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі захисник просить постанову судді скасувати та провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містить розбіжності у зазначеній та фактичній адресах вчиненого правопорушення, а тому такий протокол, як і докази, які були складені на його підставі є недопустимими доказами у справі.
Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, заслухавши доводи захисника на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Як убачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення, дані вимоги закону при розгляді справи щодо ОСОБА_1 судом виконані. Висновки про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, суд обґрунтував низкою доказів, яким дана відповідна оцінка в постанові.
Згідно п. 31.3. б Правил дорожнього руху- забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: б) якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю); 
Відповідно до п 31.4.3. Зовнішні світлові прилади: в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.
За порушення вимог пункту 31.4.3 ПДР України передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Частина 1 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Частиною 4 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.
Повторним, відповідно до положень ст.35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню. При цьому, при повторності тотожних правопорушень, кожне з них має власну суб`єктивну сторону, зокрема, самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого правопорушення.
Так, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 25.12.2024 року, о 22 год. 43 хв. в м.Харків, вул..Єдності, буд.202 керував автомобілем «Fiat Ducato», д.н.з НОМЕР_1 з порушенням вимогст.ст.35,37 Закону України «Про дорожній рух» та п.п. 31.4.3.в. ПДР, з технічною несправністю, а саме: не працювала ліва фара в режимі ближнього світла темної доби, керував транспортним засобом, якій підлягає обов`язковому технічному контролю та завчасно його не пройшов. ОСОБА_1 вчинив правопорушення повторно протягом року.
Внаслідок зазначених подій та встановлених фактичних даних працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 205140 від 25.12.2024 року.
Крім того, факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 окрім протоколу, також підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме: 
- оглянутими відомостями відеозапису, долученого працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, які беззаперечно доводять зазначені в протоколі подію та обставини правопорушення з боку водія ОСОБА_1 ;
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1621687 від 09.03.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Апеляційний суд приймає до уваги те, що зі змісту апеляційної скарги вбачається, що захисником не спростовуються фактичні обставини справи про те, що ОСОБА_1 25.12.2024 року, о 22 год. 43 хв., керував автомобілем «Fiat Ducato», д.н.з НОМЕР_1 з порушенням вимогст.ст.35,37 Закону України «Про дорожній рух» та п.п. 31.4.3.в. ПДР України, з технічною несправністю, а саме: не працювала ліва фара в режимі ближнього світла в темну пору доби, керував транспортним засобом якій підлягає обов`язковому технічному контролю та завчасно його не пройшов. ОСОБА_1 вчинив правопорушення повторно протягом року.
Доводи захисника зазначені ним в судовому засіданні апеляційного суду про те, що з відеозапису не вбачається те, що автомобіль мав технічні не справності у видіне працюючої лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби є необґрунтованими, оскільки з відеозапису вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував того факту, що керував автомобілем який мав несправності та зазначив, що виправить їх в найближчий час.
Крім того, відповідно до листа-пояснення старшого пастора християнської церкви «Спокута» від 06.02.2025 року повідомлено, що 25.12.2024 року автомобіль «Fiat Ducato», д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 здійснював виїзди по гуманітарній місії та через велике навантаження на транспорт і щільне використання, саме під час гуманітарного виїзду вийшла з ладу ліва лампа ближнього світла. На даний час лампу ближнього світла замінили, всі необхідні роботи з обслуговування транспорту проведено.
Перевіряючи доводи захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями норм законодавства, оскільки в ньому невірно зазначено адресу, апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки відповідно до відомостей рапорту інспектора УПП ДПП в Харківській області від 28.12.2024 року, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 205140 від 25.12.2025 року щодо ОСОБА_1 ним було допущено технічну описку, просить вважати вірною в протоколі адресу вчинення адміністративного правопорушення: м.Харків, вул..Єдності, буд.202
Апеляційний суд звертає увагу, що не кожен дефект певного адміністративного акту, яким є й протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі порушення можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акту, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальних, взагалі не впливають на його дійсність.
Для визначення надмірного формалізму при розгляді справи Європейський суд з прав людини («ЄСПЛ») використав термін «правовий пуризм».
Зокрема, ЄСПЛ вказує, що пуризм у загальноприйнятому розумінні - це надмірне прагнення до чистоти, перевага форми над змістом.
При цьому в рішенні по справі «Сутяжник проти РФ» від 23.07.2009 (скарга N 8269/02) ЄСПЛ сформулював висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті рішення тільки для дотримання правового пуризму, оскільки рішення може бути скасоване лише з метою виправлення суттєвої помилки.
Тобто, враховуючи викладене та принципи ЄСПЛ визнання недопустимим доказом протоколу про адміністративне правопорушення з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
З огляду на викладене, фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, доведена повністю, а тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу цього адміністративного правопорушення суд апеляційної інстанції оцінює як безпідставні.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч.4 ст. 121 КУпАП, як штраф з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 місяці, суд першої інстанції враховував характер вчиненого  ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху.
Застосований районним судом до  ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень, відповідає вимогам ст.23,33 КУпАП. 
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Саніна А.О. залишити без задоволення.
Постанову судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 11 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик